ROČNÍK XX. 
ČÍSLO 24. 
TŘÍDA II. 
Příspěvky k poznání nižších hub 
ÍI. Haustorie řezu Uromyces Betae Pers. 
Napsal Dr. Bohumil Němec v Praze. 
(S litografovanou tabulkou.) 
(Předloženo dne 16. června 1911.) 
Většina cizopasných hub vysílá do buněk svého hostitele ssavé 
výběžky, zvané haustoriemi. Poměrně malý je počet skutečně cizopasných 
hub, které haustorií vůbec netvoří. Příklad poskytují druhy rodu Exoascus 
(G u t t e n b e r g 1905), jejichž hyfy zůstávají mezi buňkami. Také 
Sclerotinie většinou nevytvořují haustorií, ač nelze upříti, že ve mnohých 
případech jsou zřejmými cizopasníky. 
Haustorie mohou býti velmi různým způsobem vytvořeny. Nejjed- 
nodušší jsou haustoria čípkovítá, anebo bradavko vitá, jaká na př. vytvořuje 
Cystopus. Krátká kyjovitá haustoria [Plasmopara pygmaea Ung.) tvoří 
přechod k haustoríím vláknitým, ta však většinou různým způsobem 
mohou naduřovati, jmenovitě často naduřují žílovitě a na svém konci va- 
kovitě. Jestliže tento konec nabývá tvaru laločnatého, máme přechod ku 
rozvětveným haustoriím, s větévkami krátkými a tlustými {Perenospora 
parasitica) anebo dlouhými a poměrně tenkými. Hostitelská buňka ne- 
zřídka pokrývá haustoria blanou, takže nepřicházejí ve přímý styk s proto- 
plasmou hostitele (Guttenberg 1905). Jind}^ však haustoria zůstá- 
vají nepokrytá a stýkají se přímo s protoplasmou a mohou vniknouti i do 
jádra. Je pochopitelné, že vjdváření haustorií má u všech cizopasných 
hub, které buňky hostitelovy neusmrcují, velký v}>znam pro odnímání 
živin, a že naduření jich, laločnatost nebo rozvětvení, majíce za následek 
zvětšení absorpční plochy, se stanoviska fysiologické anatomie dobře jsou 
pochopitelný. 
Rozprava: Roi. XX. Tř. II. Čís. 2 4. " XXIV 
1 
