Pozorovateli skýtá již tvar haustorií mnoho zajímavého, a zajímavost 
ta stoupá, když také k osudu haustorií blíže pí'ihlédneme-. Neboť mnohé 
houb}" žijící uvnitř buněk, odumírají na určitém stadiu vývojovém, jsouce 
hostitelskou buňkou usmrceny a ztráveny. Znamenit}/ příklad poskytuje 
v té příčině mykorrhiza hnízdáku {Neottia nidus avis), jak ji W. M a g n u s 
(1900) popsal, a jak také u jiných našich orchideí bylo stanoveno (B u r- 
geff). Schopnost rostlin cizí organismy cizopasné nebo sjanbiontické 
usmrcovati a ztravovati, byla N. Bernardem (1909) a Zachem 
(1909, 1910) přirovnána k činnosti fagocytů v živočišném těle a speciálně 
Zachem bylo ukázáno, že i haustoria cizopasných hub mohou býti 
hostitelskými buňkami usmrcována a částečně ztrávena. Již W a r d 
(1903) popsal pro některé řezy haustoria, která rozhodně nemůžeme pova- 
žovati za normálni. Zach (1910) přímo vyslovil přesvědčení, že často 
běží o usmrcení, naduření a částečné rozpuštění haustorií. ,,S haustorialními 
vlákny, vniknuvšími do buňky a v ní se rozvětvujícími pouští se očividně 
plasma v nejkratší době v boj, oblévajíc a obklopujíc větve haustoriální 
dle jejich mohutnosti v jedné anebo i více skupinách. Plasma se při tom 
sbaluje v chuchvalce zpočátku zcela neurčitě utvářené. Tj' však se potom 
stále více zhušťují a nabývají ťvaru určitějšího, až se konečně stanou kulo- 
vitvmi. Bezpochyby běží pak o Erikssonova endohaustoria, čili 
0 těliska mr’koplasmová, která jinak H. Klebahn a Mars halí 
W a r d jako haustoria houby popsali. Při pokračujícím zhušťování stla- 
čují plasmatické koule vlákna v jejich nitru se nalézající konečně v chuch- 
valec. Vlákna houbová při tom odumrou, nabubří, neurčitě se rozšíří 
a splývají spolu v nepravidelně prolamovaná tělesa, stávají se nezřetelnými 
a zmizí konečně docela. Současně odumírá také plasma celého tělesa vlivem 
jedovatého piisobení houby. Chuchvalec tvoří pak gelatinosní, homogenní 
hmotu, ze které ještě delší nebo kratší nerozpuštěné hyfy vyčnívají" (Z a c h, 
1910, p. 317). 
Zach zkoumal rnycelium řezu obilného Puccinia glmnanťm a gra- 
minis, cizopasícího na žitě a vypisuje, kterak haustoria v nejmladších 
infikovaných buňkách vnikají do jádra, jádro zcela vyplní, kteréž konečně 
1 s hyfami odumře a v beztvárné, zcela homogenní těleso se změní. Těleso 
to označuje jako těleso exkreční. Vedle toho však možno v buňce shledati 
také jiná exkreční těliska, která vznikají zduřením a částečným rozpou- 
štěním hyf. Všecka exkreční tělesa jsou na konec homogenní, z největší 
části tvaru kulovitého, a silně se barví safraninem. Zach je považuje 
za totožné s E r í k s s o n o v ý m i plasmatickými jadérky. Větší tělesa 
exkreční, která vznikají degenerací chuchvalců liyf a plasmy je obklopu- 
jící, také pozvolna tvrdnou a stávají se homogenními. 
Způsob degenerace haustorií jeví rozmanitosti podle životnosti cizo- 
pasné houby a hostitelské buňky. 
Minulého roku sbíral jsem v polovině června v okolí Prah}’ na seme- 
nicích cukrovky rez Uromyces Betac. Část listů, na nichž se nalézala aecidia, 
XXIV. 
