3 
byla hned na místě fixována ve slabém roztoku Flemmingově, zalita pak 
do parafinu a v mikrotomové serie rozložena Řez}-* mořen}.’ byly tanninem 
a barveny pak safraninem obsahujícím anilinovou vodu. Infikované listy 
b}dy však také za živa na řezech od ruk}/ zkoumány. 
Mohu potvrditi Záchovy údaje o degeneraci haustorií mimo 
jádro, ale podařilo se mi též sledovati krok za krokem vývoj exkrečních 
tělisek, která nápadirě se podobají tak zv. plasmatickým jadérkfím, jak 
je E r i k s s o n popisuje, a ve vztah ke své theorii mj^koplasmové uvádí. 
Exkrečních tělisek, vzniklých degenerací jádra proniklého haustoriemi 
jsem nikdy nenašel. Nemohu se tedy v tomto ohledu o Z ac Irových 
nálezech vyslovili. Uveřejňuji své nálezy proto, poněvadž Zach po- 
dává o vzniku mimojaderných tělisek exkrečních jen všeobecné zprávy, 
takže moje nálezy jsou v té příčině zcela nové. Za dndié mám za to, že 
zvláště Uromyces Bctae je rez zajímavý se stanoviska mykoplasmové 
theorie. Jeho stadium aecidiové objevuje se totiž velice zřídka na letošních 
rostlinách cukrovky, mnohem častější je na semenicích. Z toho můžeme 
soudili, že infikuje vždy znova rostliny cukrovky a že není přenášeno v se- 
menech prostřednictvím nějaké mykoplasmy. Neboť kdyby tomu tak 
bylo, mohli bychom očekávali mnohem spíše, že právě letošní rostliny 
budou jevili onemocnění řezem. Musíme tedv bvti přesvědčeni, že aspoň 
aecidiové stadium infikuje rostlinu vždy de novo. M}dš;oplasmová theorie 
nemůže zde tedy míti platnosti. Jestliže přes to nalézáme v buňkách 
hostitelských úplně stejné útvary, jaké E r i k s s o n nalezl u řezu obil- 
ného a kteréž uvádí ve spojení s mykoplasmovou theorii. můžeme souditi, 
že jeho výklad není správný. Mnohem přirozenější je názor, že u rezír obil- 
ného i u řezu řepného máme vlastně zcela stejnocenné útvarv a jelikož pro 
rez řepný je jisto, že útvary ty nestojí ve spojení s mykoplasmou, můžeme 
souditi tak také pro rez obilný. Jiný důvod, proč své zkušenosti sděluji, 
je ten, že jsem nalezl poměry u Uromyces Bctae mnohem jednodušší, než 
jak je pro rez Puccinia glmnavum a graminis Zach popisuje. Můj ma- 
teriál poskytoval všecky přechody od zdravých haustorií až k odumřelým 
chuchvalcům. 
Hyfy Uro",nyces Betae rostou v mezibuněčných prostorách, ale pro- 
nikají také mezi lamellami blan buněčných, kde původně mezibuněčných 
prostor nebylo, takže mohou svou sítí kolem dokola buňky obklopiti. To 
se děje zvláště v blízkém sousedství aecidií. Ve větší vzdálenosti od nich 
rostou mezi blanami pouze jednotlivá vlákna (obr. 1.). Vnikají zajisté 
mezi lamelly blan rozpouštěním tak zv. mezibuněčné hmoty. 
Dovnitř buněk vysílají však tyto hyfv haustorie, a shledal jsem, 
že vlastně všecka pletiva mohou jimi býti napadena. Tak v blízkosti aecidií 
také buňk}’ pokožkové, zvláště bohatě však parenchymatické pochvy 
svazků cévních. I do vlastního svazku cévního hyfy mohou vnikati, a vy- 
sílají haustorie do buněk jeho. Hyfy pozoroval jsem dokonce i v samotných 
cévách. 
XXIV. 
1 * 
