6 
mí ti za to, že b^-lo sem posunuto, jako viibec jádro do středu buňkv může 
býti posunováno. Vidíme-li však, že se haustoria k jádru zaktivují, ana- 
logicky jak se zakřivují hyfy chemotropicky, musíme přiznati, že jádro vy- 
konává na směr vzrůstu hyfů orientační vliv. 
Z okolnosti, že jádro přiléhá v určitém stadiu k vrcholům haustorií 
a dokonce vrcholy ty čepičkovitě obklopuje, možno souditi na specifické 
vztahy mezi jádrem a vrcholy haustorii. Podobně jako G u 1 1 e n b e r g, 
také já jsem nalezl, že jádro přiléhající k haustoriím nejprve se stává bo- 
hatším chromatinem (obr. 8, 9), později však obsahu jeho ubývá a jádro 
částečně může se i scvrknouti (obr. 3, 10, 11). 
Vraťme se nyní ke zjevu, jejž jsem označil jako degeneraci vrcholu 
haustorií. Především připomínám, že jistě zde běží o degeneraci, zastavení 
vzrůstu a desorganisaci vrcholu vlákna haiistoriového. Tato degenerace 
mohla by býti zprisobována hostitelskou buňkou, mohla by však také býti 
spontánním odumíráním haustoria samotného, jež by bylo spojeno s do- 
sažením určitého v 5 >vojového stadia haustorií. Ale pak bylo by možno 
očekávati, že takovou degeneraci budou jeviti všecka haustoria, a všecka 
přibližně na stejném stupni vývojovém. Tomu však nikdj" tak není. De- 
generaci pozorujeme na zcela krátkých (obr. 11), ale také na mnohem del- 
ších haustoriích (obr. 1 H). Pozorujeme ji na jednoduchých, ale také na 
klubíčkovitě svinutých haustoriích (obr. 8). I není možno se domnívatí, 
že by všecka haustoria na určitém stadiu vývojovém musela propadnouti 
gelatinosní degeneraci. 
Mnohem pravděpodobnější je názor, že hostitelská buňka sama způ- 
sobuje degeneraci haustorií. Je-li tento názor správný, musíme jí připiso- 
vati schopnost, za určitých okolností usmrcovati nej mladší část haustoria, 
anebo dokonce celé klubko haustoriové. Tuto schopnost neměla by však 
trvale, vždyť haustorium, jehož vixhol degeneroval, může později vy- 
tvořili postranní větev dále rostoucí. Můžeme se tedy domnívati, že má 
hostitelská biiiáka dle svého fysiologického stavu a dle své životnosti 
schopnost, haustormm do ní vniknuvší usmrtiti. Za jiného fyziologického 
stavu by však této schopnosti neměla. 
Viděli jsme, že degenerující haustorium je zpravidla ve styku s jádrem. 
Klade se nám tudíž otázka, zdali může haustorium degenerovati pouze, 
když k němu jádro přiléhá, či také, když jádro od něho je vzdáleno. Kdyby/ 
haustorium degenerovalo jenom ve styku s jádrem, museli bychom jádru 
připisovali aktivní vliv na pochod ten. Cydoplasma samotná neměla by 
fagocy/tární schopnosti. Ve prospěch tohoto názoru mluví okolnost, že jádro 
přiléhá téměř vždvcky k degenerujícímu vrcholu haustoria, že se po ukon- 
čené degeneraci od haustoria vzdaluje a že není vzácný případ, kde do 
buňky vniklo několik haustorií, ale jenom ono degeneruje, které je s jádrem 
ve stydvu. Takový případ znázorněn je v obr. 12, kde haustorium označené 
písmenou D degeneruje, při čemž ve stvku s ním nalézá se jádro, druhé 
haustorium H je zdravé a také s ním není jádro ve styku. Přece však 
XXIV. 
