11 
III".) 
p^a 
= 0, 
(IV".) 
= b, 
(V".) 
v těchto rovnicích jakožto druhon ncodvisle proměnnou v volme 
arcus úhlu, který svírá rovina vedená osou paraboly a tečnou čáry fokální 
v ohnisku s rovinou oskulační téže křivky. 
Rovnicím . . . V".) vyhovíme jen těmito dvěma případy: 
Buď jest: 
načež vyplývá: 
dp 
?v 
Nebo: 
pak ale jest, položíme-li: 
« = 
d ijj 
d íl ’ 
d v 
parametr p libovolnou funkcí funkce («, v), tedy: 
p = F (p). 
Značíme-li nyní hodnotami (A\ Zp , {X^ -^ 2 ) - cosinusy 
směrné tečny, hlavní normály a binormály čáry fokální, platí patrně, 
znamenáme-li úhel tečny a osy paraboly @ [u) a úhel řídicí přímky 
a tečny («), 
i A j p- ^ \ -p i Yy = cos &, 
(8) I Ah + v Y 2 + Š = sin & cos v, 
I A + V Y Y 'í Y =■ sin & sin v, 
a podíjbně i 
( 8 ') ^ I' Aj = cos 01, V I' A'2 
sin 0j cos Ví. 
X = sin 01 sin Vi- 
Z rovnic těchto plyne zase řešením: 
(XI.) 
I = A^i cos 0 + A '2 sin 0 cos v + A' sin 0 sin v atd. ; 
I' = A'i cos 01 + A '2 sin 01 cos Vi + A sin sin Vi atd. ; 
XXV. 
