6 
západoaustralského druhu rodu Didiscus, kter}^ nemá ovšem pochev 
v normálním případě, nalezl jsem zajímavou atavistickou abnormní formu 
se zřetelně vytvořenVmii pochvami. 
Pochvy Umbellifer jsou rozmanitě vytvořeny, pravidelně otevřené, 
jen vzácně kdy uzavřené (srostlé), tak ku př. u Xanthosia ciliata, Mulinum, 
Oveosciadimn. Pochvy vybíhají zhusta v poševní ouška, která jsou ku př. 
u rodu Hacquetia nápadně veliká; u některých jiných t 5 ’pů srůstají ouška 
ta v zřetelné, pravidelně však drobné jazýčky (liguly), tak ku př. u Ottoa, 
T ha psia , Foeniculum . 
V čeledi Ranunculaceí jest pochva velice často vwinuta, byť b}/ ne 
bez výjimkju U t}'pů bezpoševných jest pak pravidelně možno dokázati, 
že pochvy abortovaly anebo se přetvořil}^ v řapíky. Pochvy zjevují se 
v takových případech obyčejně na klíčních rostlinkách na listech primerních, 
někdy též v listenech. Případně charakterisuje listy Ranunculaceí Prantl,^) 
který praví: ,,Der Grund des Blattes wird gewohnlich von einer deutlichen 
Scheide gebildet, welche bei Isopyrum und Thalictmm sich in 2 seitliche 
Láppchen, Nebenblátter, verlángert; bei Caltha, in minderem Masse bei 
Trollius setzt sich die Scheide auf der Oberseite des Blattstieles in ein 
Háutchen fořt, welches in der Knospe die folgenden Blátter umschlieBt. 
IMinimal ist die Scheidenbildung bei Clematis und einigen Thalictmm, 
z. B. r. ancnwnoides." 
Pochvy Ranunculaceí jsou pravidelně otevřené, jen výjimkou setká- 
váme se s pochvami uzavřen^hni (srostlými), tak ku př. u známého upolínu 
Trollius europacus L., Tab. I. fig. 11), u něhož dolejší listy lodyžní jsou 
dlouze řapíkaté a mají v dolejší Části srostlé pochvy. V části té (proti řapíku) 
jsou pochvy v dosti širokém pruhu blánité a blánitá tato část pokračuje 
úzkým lemem po obou krajích pochvy. Tato poševní blanka upomíná na 
Cyperaccae a některé Gramineae, u nichž jest podobně vytvořena a usnad- 
ňuje roztrhávání pochvy při růstu mladších částí.^) 
Následující lodyžní list upolínu bývá zcela bezřapičný, přisedá k lod}’ze 
krátkou otevřenou pochvou, která neobjímá ani celý obvod lodyhy. 
Někdy nalézají se přechodní tvary mezi dlouze řapíkatým dolejším listem 
lodyžním a přisedlým listem hořejším, na kterých lze dobře sledovali, jak 
se vytváří z hořejší súžené části pochvy řapík, který jest u listů dolejších 
oblý, nahoře poněkud sploštělý. 
U rodu Ranunculus bývají vj^vinuty objímavé, otevřené pochvy, 
které pravidelně netvoří poševních oušek. U hořejších listů lodyžních 
zhusta se pochv}^ značně redukují, někdy docela abortují. Obr. 1. na tab. I 
znázorňuje přízemní list druhu Ranunculus repens L. s blánitou, jen na 
hřbetě zelenavou pochvou. Pochva zaiijímá tu (stejně jako vlastní řapík) 
přibližně Yg celkové délky listu. Roste-li druh ten pod vodou, bývají 
pochvy sice protáhlé, avšak značně užší a neobyčejně jemné (tab. I. obr. 2.). 
^) P r a n 1 1, Ranunculaceae, Engler-Prantl Famil. III. 2. S. 45 (1891). 
-) V literatuře německé označuje se jako ,,Scheidenhaut“. 
XXVI. 
