Neobyčejně tenké, jemně blánité jsou pochvy u všech druhů podrodu Ba- 
trachiiini, které pravidelně vytváří volná poševní ouška, jež činí s blánitými 
pochvami do jisté míry dojem přirostlých palistů. Jsou to ovšem určitě 
pravé pochvy, tak jako u všech Ranunculaceí, které jsou však modifiko- 
vány vlivem prostředí, jak to bývá častým zjevem i v jiných čeledích 
{Potamogetonaceae, Hydrocharitaccae, Araceae {Pistia), Gentianaccae [Lim- 
nanthenmm a j.). J. Lubbock^) pokládá však pochvy podrodu Batrachium 
za přirostlé palisty a praví; ,,The aquatic Ranunculi, of which the above (t. j. 
Ranunculus aquatilis L. var. pseudo-fluitans S^mre) may be taken as a tj^pe, 
differ from the land-forms as regards the arrangement of the stipides, which 
are adnate to the petiole, with ovate, or triangular, obtuse, free auricles 
or tips. The}-’ are membranous and attached all round the axis, so as to 
form a sheath. The terminál bud is enclosed by the stipules of the two 
uppermost cxpanded leaves.“ 
U rodu Anemone jest vytváření pochev minimální, ač některé druhy, 
tak Anemone mexicana H. B. K. má zřejmé, objímavé pochvy na dlouze 
řapíkatých, přízemních listech. 
U rodu Thalictrum prodlužuje se obyčejně pochva po obou stranách 
ve veliké, blánité, často po kraji brvité aneb dřípené límečky aneb poševní 
křídla, která Prantl nesprávně označuje jako palisty. Jsou-li nápadně od- 
stálá, podobají se ovšem na prvý pohled přirostlým palistům, náležejí 
však přece zřejmě k pochvám. Na listenech ve květenství mívají podobu 
dlouze stranou odstálých, blánitých cípů a podobají se tím více palistům. 
Tyto límečky kryjí se v mládí na spodu svými kraji a obalují hlavní i po- 
stranní pupeny. U Thalictrum lucidum jdou kraje těchto poševních lí- 
mečků před řapíkem buďto až k sobě aneb častěji ještě splývají v zřetelné, 
dosti velké liguly. Případ tento jest důležitý a pozoruhodný, ježto 
vysvětluje vznik liguly (případně botk}J u rodu Caltha. 
Zajímavé poměry shledáváme u obyčejné Caltha palustris L., jež má 
na listech přízemních a dolejších listech lodyžních neobyčejně jemné, blá- 
nité, bělavé, uzavřené pochvy, které se prodlužují v zřetelnou, často velikou, 
původně kůželovitou, později válcovitou botku anebo ocreu (tab. I. obr. 3). 
Celý útvar palistový obdává konečný i postranní pupen a ježto jest konsi- 
stence neobyčejně tenké a jemné, roztrhává se často velice záhy, takže se 
pak zdá, že příshršný list má otevřenou pochvu s normální anebo kornouto- 
vitou ligulou (tab. I. obr. 4 — 6). Na lodyžních listech zkracuje se postupně 
poševní část, až konečně vzniká volná rižlabní botka (ocrea), která jest buď 
rovně (tab. I., obr. 7, 8) anebo častěji šikmo (obr. 9, 10) uťata. Tato axillarní 
ocrea jest naprosto rovnocenná s iižlabní ocreou u Zannichellia palustris 
anebo s botkou Polygonaceí. Někdy nalezneme však místo uzavřené botky 
v úžlabí listu kornoutovitou, avšak otevřenou axillarní ligulu, která jest 
1) J. L u b b o c k, On Stipules, their Forms and Functions, Linn. Journ. 
Bot. XXX (1894) p. 465. 
XXVI. 
