10 
U Liriodendron Uilipifcra L. jest vlastní část poševní redukována 
na 0, takže zbývá jen silně V 3 'vinutá část ligulární. Magnolicae chovají se 
tudíž obdobně jako rod Caltha. 
U Berberidaceí jest vytváření pochev rozšířeným zjevem. Známá 
Mahonia aquifolium L. má dosti velikou, pravidelně však celý obvod lodyhy 
neobjímající pochvu. 
Postranní větévky dřišťálu [Berhevis vulgaris L.) počínají větším 
počtem šupin, které obalují a chrání pupen v době zimní. Následuje pak 
několik listů přechodních, jež mají tvar pochev s malými čepelemi, které 
jsou od oněch zřetelně odčlánkovány. Pochva, ktei'á již na 
těchto listech není veliká, stává se na listech dokonale vyvinutých velice 
malou, jest však zřetelně odčlánkována a mívá po každé straně jemný šídlo- 
vitý aneb niťovitý, odstálý cíp, který není však bez wjímkv vyvinut. 
Na jednotlivých listech lze nalézti zřetelnou ligulu ve tvaru nizoučkého, 
blánitého ligulárního lemu. Jsou tudíž listy Berhevis vulgaris t 3 -picky dvou- 
článkové, ač první článek jest vzhledem k druhému jen nepatrných 
rozměrů. 
Pr.\ntl (1. c. p. 70 — 71) charakterisuje stipulární útvar Berberidaceí 
následovně; ,,Die Scheide der Laubblátter ist nur bei den meisten Arten 
von Leontice ausgebreitet; sie setzt sieh hier, sowie bei Berhevis und den 
Stengelbláttern von Epimedium, in 2 kleine Nebenblátter fořt, verlángert 
sich an den Grundbláttern von Epimedium und an den unteren Stengel- 
bláttern von Podophyllum Emodi Wall., sowie bei Nandina zu einer Haut 
auf der Oberseite des Blattgrundes; an den Grundbláttern vow Podophyllum 
umschlieBt sie bis auf eine schmale Spalte die Knospe; an den Stengel- 
bláttern von Podophyllum, sowie bei Diphvlleia, J effevsonia und Achlys 
erfáhrt sie nur ganz geringe Entwickelung.“ 
K tomuto citátu dlužno dopliniti, že zmíněné ,,palist 3 "“ představují 
modifikovaná poševní ouška a že t. zv. ,,Haut“ jest útvarem ligularním. 
Jak z tvpických pochev vznikají palistům podobné útvary, lze dobře 
sledovat! v malé čeledi Melianthaceae, kterou spojují někteří autoři (tak 
ku př. Bentham a Hooker, též Baillon) s velikou čeledí Sapindaceí. Rod 
Greyia má vesměs typické pochvjy tak nalézáme u nádherné Gr. Suťherlandi 
H. & H. z Kapska jednoduché, dlouze řapíkaté čepele, řapíky přecházejí 
pak na spodu v zřetelné, objímavé pochv\^ Pochvy ty nemají oušek po- 
ševních, jsou však v úzkém kruhu po krajích bledé a blánité. Podobně 
jsou v}’tvořeny objímavé pochvy i u všech ostatních druhů rodu Greyia', 
dle Gorcka') mívají skoro ouškovitě vytvářené kraje. 
U rodu Bersama jsou pochvj^ opatřeny malými ligulami, které Gorcke 
nazývá intrapetiolarními palisty. U samotného rodu Mclianthus nalézáme 
n většin}^ druhů (sekce Diplerisma) volná poševní ouška anebo (dle Gor- 
cka) po zániku části poševní volné kopinaté aneb více méně šídlovité pa- 
G ú r c k e, Melianthaceae, Engler-Prantl, Famil. III. 5, str. 375. 
XXVI. 
