14 
proti čepeli, veliké zubaté lalok}" (vněiší ligulu) . Srostlá pochva se postupně 
zkracuje, lalok stojící proti čepeli se ještě zveličuje, nabývá charakteru 
listu a tvoří zvonovit}t pohár, který se na hořejších listech rozděluje ve 
2 ploché polovice, které stojí po úplném abortu vlastní poševní části v jedné 
rovině s čepelí, s níž také v listenech v jedno splývají. 
Zvláště nápadné jsou tyto zelené, assimilující vnější ligulv na válco- 
vitých, uzavřených pochvách druhu Alchemilla speciosa. 
U Leguminos nacházíme sice zhusta volné, postranní palisty, v čet- 
ných případech lze však ještě dokázati, že palisty ty představují oddělená 
a samostatná poševní ouška. 
Pozorujeme-li ku př. na jaře z pupene se vyvíjející Trifolium medium L. 
(tab. III. obr. 1), vidíme, že lodyha začíná s větším počtem jednoduchých 
šupin, které sloužilv k ochraně pupenu. Rovnají se morfologícky jedno- 
duchým pochvám (obr. 2) a teprve později stávají se zářezem špíčky krátce 
dvoulaločné; ve výkrojku bývá rudiment čepele bud jako krátká špička 
(obr. .3) anebo častěji jako přisedlý aneb již krátce řapíkatý, drobounký, 
trojčetný lístek (obr. 4). Na to prodlužuje se řapík a současně se i zveličuje 
čepel. Pochva roste také ještě do délky, avšak i její ouška prodlužují se 
v protáhlé cíp v. Jednoduché šupiny jsou poloobjímavé, pochvy s rudimen- 
terní čepelí objímají však dokonale, zdají se dokonce rourkovitě srostlé, ač 
ve skutečnosti jsou otevřené. Jest zajímavo, že jsou úplně lysé, kdežto 
pochvy nesoucí již větší čepele, jsou chlupaté. U vyvinutých, dlouze řa- 
píkatých listů nalézáme sice pochvy také, ale s velikými, volnými pošev- 
ními oušky, pročež celý tento palistový útvar bývá označován jako ,, při- 
rostlé palisty". U Trifolium rubens L. však, které nemá řapíků anebo jen 
zcela kratičké, činí palistový útvar dojem zcela typických pochev s oušky. 
Poševní ouška jsou zde ostatně o mnoho menší než vlastní pochva. 
U Baptisia ausíralis R. Br. počínají se lodyhy šupinami, které jsou 
typickými, dokonale objímavými pochvami, jež nesou ve výkrojku mezi po- 
měrně malymii, volnými špičatými oušky drobounkou, rudimenterní, tro- 
jenou čepel (tab. III. obr. 6). Následující list}" mají čepel již větší, ale ještě 
takřka přisedlou a značně větší poševní ouška (tab. III. obr. 7), vlastní část 
poševní se však postupně zkracuje (obr. 8). Vyspělé, řapíkaté listy jsou 
líplně bezpoševné, poševní ouška zjevují se však jako velké, volné palistv 
(tab. III. obr. 9). U této rostliny jest tudíž vznik palistů z poševních oušek 
a postupná redukce a konečná abortace pochvy velmi pěkně znázorněna. 
Podobně chovají se však i četné jiné Papilionaccae. 
U druhů rodu Thermo psis bývá nízká pochva na basi krátce srostlá, 
později wvíjejí se (podobným způsobem jako u Bapťisia) veliká, zelená, 
assimilující palistová křídla. 
U Glycyrrhiza uralensis Tausch a Desmodium concinniim Ol. (tab. V. 
obr. 5, (J) nalézáme ve formaci šupin přechody k lodyžním listům, které 
sestávají z jemné, bledé, dvoucípé části poševní a z přímo přisedající rndi- 
menterní čepele. Zobrazen jest případ (obr. 5), kde čepel má větší konečný 
XXVI. 
