15 
lístek, od kterého jest jeden lístek jediného jařma oddělen, kdežto druhý 
jest naznačen maljhn lalokem a vyniklým nervem. Později redukuje se 
část poševní postupně až na 0 a lichozpeřené vyvinuté listy s o aneb s i 
jařmy lístků mají palisty vytvořené z volných a zveličelých poševních oušek 
(obr. 6) . 
Někdy zůstává však i u vyvinutých listů poševní část zachována, 
tak na př. u Liipinus Burkei Wats. (tab. III. obr. 5). 
Stipularní útvary Polygonaceí byly již tolikráte předmětem samo- 
statných úvah, že by bylo zbytečno na tomto místě se jimi podrobně zabý- 
vati. Ocree aneb botky, jež jsou v této čeledi rozšířen}', jsou prodloužením 
(a tudíž součástí) pochv}’, stává se však často, že se vlastní část poševní 
(zvláště u hořejších lodyžních listů) silně redukuje anebo docela abortuje, 
takže vzniká pak úžlabní ocrea. Botk}' Polygonaceí — jako ocree viibec — 
vznikají congenitálním splynutím volných cípů poševních. Často nabývají 
velikých rozměrů, někd}^ jsou však jen slabě vytvořeny, ač vlastní poševní 
část jest zřetelná a dosti velká, u některých zástupců Polygonaceí, tak na př. 
u rodu EHogonum nacházíme konečně typické pochvy bez botek i bez po- 
ševních oušek. 
Nemůže býti tudíž pochybnosti o tom, že ocree jsou částí pochvy. 
O poševních útvarech tropických čeledí Piperaceae a Dilleniaceae 
pojednám podrobně na jiném místě. 
Avšak i mimo uvedené čeledě setkáváme se leckde n rostlin dvou- 
děložných se zřetelnými pochvami, tak zvláště v čeledích Gentianaceae, 
Cistaccae, Vitaceae, Nvmphaeaceae, Epacridaceae a j. 
V čeledi Cistaceí jsou bud postranní, volné palisty vyvinuty, anebo 
také scházejí. J. Lubbock ukázal však, že více druhů rodu Cisťus, které 
nemají palistů, jsou opatřeny zřetelnými pochvami. Nejsilněji jsou t}'to 
pochvy vyvinuty u Cisťus vaginaťus Ait. Dle monografie Grosserovy^) 
náleží však tento druh k Cistus symphytifolius Lam., jehož řapíky jsou 
charakterisovány jako ,,petioli basi in vaginam amplam connati". Také 
Cistus ochreatus Chr. Smith má prodloužené, válcovitě srostlé pochv}’. 
O Gentianaceích udává se všeobecně, že jsou bezpahsté, Gilg-) po- 
dotýká pouze; ,,Nebenblátter fehlen, doch finden sich sehr háufig stark 
hervortretende Verbindungslinien der Blattinsertionsstellen." 
Nalézáme ovšem v této čeledi typy, jichž listy nemají palistů ani 
pochev, tak zvláště Chlom, Erythraea a j. 
U některých rodů jsou však vvvimrty velice t}’pické pochvy, tak 
hlavně ve skupině Menyantheac, kde nalezl jsem pochvy u všech mnou 
ohledávaných rodů [Menvanthes, Limna)ithenmm, Villarsia, Ncphrophvl- 
lidiími) . 
h Grosser, Cistaceae, Engler’s Pflanzenreich IV. 193 (1903), str. 11. 
Gilg, Gentianaceae, Engler-Piartl, Famil. IV. 2 (1895), str. 51. 
XXVI. 
