•20 
stavení. Jejich úhrnné číslo jest však velice variabilní, nalezneme 
všechny hodnoty mezi 0 — 12, což právě dokazuje, že to ne- 
mohou býti ani přeměněné, ani rozdělené palisty. Často jsou také nektaria 
vedle sebe stojící nestejně veliká, nezřídka nalezneme jediné nektarium 
postavené přísně interpetiolarně. 
4. Jak Dammer podotýká, objevují se vedle nektarií, jež má za pře- 
měněné palist}^ úplně analogické ritvary též na listech černého bezu a to 
předně na basalní části peřených lístků, za druhé na basi konečného lístku 
a konečně na spodu čepele stopečkatých postranních úkrojků. Netřeba 
podotýkati, že všechna tato nektaria jsou stejného morfologického vý- 
znamu. 
5. K. Fritsch nazývá ,,die kleinen lineal-lanzettlichen nebenblatt- 
áhnlichen Gebilde, welche nicht selten an der Basis der einzelnen Blatt- 
fiedern anzutreífen sinď‘, stipellami aneb palístk}^ Jsou pravidlem stejně 
vytvářeny s domnělými palisty, jejich počet a postavení jest však velice 
variabilní. Někdy stojí po dvou na basi každého jařma listového, tak zvláště 
na bujně rostoucích výhoncích. Nalezneme ku př. ale i následující variace; 
a) jen 2 nektaria na spodu prvního jařma; 
h) střídavě po 1 nektariu u prvního a dimhého jařma; 
c) po 2 nektariích při všech 3 jařmech listových; 
d) u prvního jařma 1 nektarium, u druhého 2, atd. 
Tato variace dokazuje právě, že útvar}/ ty nemají nic společného 
s útvary stipirlarními.ý Jest známým faktem, že na kraji listu (případně 
pochvy) mohou se tvořiti zoubky, které se nezřídka mění v žlázy aneb ne- 
ktarie. někdy také v úkrojky listové. Útvarům toho druhu rovnají se právě 
domnělé ,, palisty" a ,,palístky‘‘ rodu Samhucus. Jest pak ovšem pochopi- 
telné, že se objevují bud na kraji řapíka (vlastně redukované pochv}J 
stejně jako na čepeli. V celé říši rostlinné nenalézáme palistů, které by se 
tak chovaly jako aiektaria rodu Samhucus. 
Jest samozřejmo, že stejným způsobem vykládati dlužno i palistům 
podobné, více méně v nektaria přetvořené útvary u jiných druhů rodu 
Samhucus. Delpino’J pojímá však extrafloralní nektarie u Samhucus 
racemosa L. za přeměněné palist}x 
Stopečkaté aneb přisedlé žláz}- kaliny {Viburnum Opulus L.) jsou 
s nektariemi rodu Samhucus homologické; vidíme tu, možno-li, ještě jasněji 
než u černého bezu, že žlázk}/ ty nemohou bjHi na žádný způsob útvarem 
stipularním. Poučné jest opět studium zimních pupenů, které byly již 
Lubbockem podrobně popsány. Pupen}' ty počínají se párem krátkých, 
srostlých šupin polokožovité konsistence, které pevně obalují celv piipen 
b K. Fritsch (1. c. p. 214) praví; ,,Was die Nebenblátt^i anbelangt, 
so siird dieselben bei Samhucus nigra L. bekanntlich nur ausnahmsweise , wenn 
auch nicht selten, entwickelt.“ 
D e 1 p i n o, Contribiiz. alla storia dello sviluppo del regno vegetale, 
vol. IV. p. I. p. 27 (1880). 
XXVI. 
