10 
Theorie methody nejmenších čtverců žádá, stanovití hodnoty ne- 
známých Vg Vj ^2 jež jsou neodvisle proměnnými veličinami, 
tak ab}' výraz ŽJ byl minimem. Podmínce té bude vyhověno, když po- 
ložíme: 
d 2 : 
3 Xq 
dU 
d A 
3 2J 
3 x-^ 
3 2J 
3 X 2 
3U 
3 B 
3 2J 
3Č 
To jest soustava tolika rovnic, kolik jest neznámých (neodvisle 
proměnných), tak zvaných rovnic normálných, ze kterých se neznámé 
vypočítají. 
Veličiny v určené z těchto rovnic dány jsou následujícími vztahy: 
= 
:To = 
^ Po ~|~ Po' ~h po" '”h" Po' A po” B Pq”' C 
pQ^ “h P(P + po" + Po" 
P^m^ + Pi' »h' + P" m\" + PP" mP" — pP A — pP' B — PP" C 3.) 
PP+PP + PP'-\-pP" 
PP' PP ^''"P pP' '”^P' “h PP" '»h" — ■ PP^"^ — PP' — PP" P- 
pP + PP PrPP' + PP" 
Tyto theoretické veličin}’ .r jsou pro další vyrovnávací výpočet bez 
zajímavosti, poněvadž se tu jedná jen o stanovení veličin A, B,C nutných 
ku řešení trojúhelníkové sítě a bude účelno veličiny .r vyloučiti dosazením 
hodnot ze 3.) do rovnic pro A, B, C v soustavě 2.). 
Obdržíme pak typickou soustavu redukovanou normálných rovnic : 
[a a) A ^ (a b) B {a c) C ^ {a n) 
{a b) A [b b) B ^ {h c) C ... = (& n) 4.) 
{a c) A ^ [b c) B [c c) C ^ . . . = (c 11 ) 
(« n ) , 
jež podává žádané hodnoty A, B, C ... 
Od nastíněného postupu odchýlil se J. Baeyer ve svém díle ,,Die 
Kústenvermessung“ do té mhy, že spojil ty skupiny pozorování, jež obsa- 
hovaly tytéž zaměřené předmět}^ v soubory skupinové a pro jednotlivé 
soubory skupinové přijal hodnoty :r, z nichž každá pro celý soubor b}’la 
veličinou stálou. 
Obdobně postupoval při řešení úkolu C. G. Andrae ve svém jinak 
klasickém díle ,,Den dánské Gradmaling“, Kodaň 1867. 
Na tuto nesrovnalost poukázal O. Schreiber v pojednání ,,Ríchtungs- 
und Winkelbeobachtungen“, uveřejněném v ,,Zeitschriít fúr Vermessungs- 
XXVII. 
