8 
do nádoby s výše nvedeným roztokem a po 12 hodinách zkoušeno na 
iněd. Měď v roztoku dokázána nebylo. 
Anoda zhotovena byla z měděného plechu šablonového, velikosti 
42 cvfi, který pfitaven byl k silnému měděnému drátu. Velmi důležitými 
činitelem ukázal se způsob pomědění. 
Především bylo zkoušeno, v jaké lipravě se anoda nejlépe osvědčí. 
Při prvním pokusu pracovali jsme s anodou, která nebyla poměděna. 
Plechu měděného vyčištěného kj^selinou solnou, lihem a etherem bjdo po- 
užito k pokusu. Na anodě nevyvinoval se plyn,^'^) roztok se však slabě 
zbarvil od mědi, která přecházela do roztoku. Při druhém pokusu byla 
měď po předchozím pečlivém vyčistění poměděna intensitou V 2 A za dobu 
75 minut v roztoku připraveném dle Oettla.'^*) Po přerušení proudu byl 
plech dobře opláchnut destilovanou vodou, potom několikráte absol. 
alkoholem a vložen do sušárny, která byla vyhřátá na 100** C, v níž 
b^d ponechán asi 5 minut. Po 3 hodinách bylo v práci pokračováno. 
Plech b}’! v čistém plátnu, aby prsty nebyl tuk na jeho povrch pře- 
nesen, stočen, potom byl vložen do přístroje již připraveného a po naplnění 
alkoholickým roztokem zkoumané soli, pokus zahájen. Po několika mi- 
nutách se roztok na anodě zase slabě zbarvil; iněcT přecházela do roztoku. 
Následující den byl pokus s poměděnou anodou opakován s tím však roz- 
dílem, že bylo v práci nepřetržitě pokračováno a poměděná anoda ihned 
ze sušárny vložena do přístroje a pokus zahájen. Překvapující b}/lo, že 
roztok na anodě se nezbarvil a po ukončení pokusu, měď ani ammoniakem, 
il' 
ani ferrokjí^anidem . (roztok byl a vodou silně zředěn) dokázána nebyla. 
Potom opětován pokus druhý, to jest poměděný plech, vyňatý ze sušárny, 
ponechán byl 2)/á hodiny ve styku se vzduchem a potom teprve pokus ve 
přístroji zahájen. Měď po několika minutách^opět přecházela do roztoku, 
byť jen v malém množství. 
Dále jsme pozorovali, že v roztocích koncentrovanějších přecházelo 
více mědi do roztoku, byla-li měděná anoda pomědována intensitou 
1’2 Amp. Ježto z předchozích pokusů bylo zřejmo, že rozpouštění mědi 
souvisí s poměděním, zkoumáno bylo dále, jak se bude anoda chovati, 
když postupně poměděna bude nižší intensitou. Shledáno bylo, že se 
při intensitě 0’1 A, i jV roztocích J 2 a ^4 « objevih' jen tak nepatrné 
stopy mědi, že mohly býti zanedbávány. 
“’) Za to po 55 minutách pozorován na kathodě velmi nepatrný vývoj pbnm 
a to až do ukončení pokusu. 
2 ®) F. Oettel, Elektrochem. Ubungsaufgaben, str. 5: 150 g CnSOi, 50 g 
konc. H^SO^, 50 g absol. alkohol, 1000 g vody. 
XXVIII. 
