2 
tento, který zhotovila pro íysikální ústav firma F. Křižík v Karlině, o dvou 
cívkách po 50 závitech 8 mm drátu měděného, určen jest hlavně pro stří- 
davá pole magnetická, značná tlouška drátu dovoluje užiti, vůbec bez ja- 
kéhokoliv patrného zahřátí, proudů veliké intensity. Pravidelně napájen 
byl proudem z I. batterie akkumulátorové ústavu o 45 Ampěrech při 120 
Voltech; pole magnetické, zcela homogenní, 3500 Gauss, remanentní magne- 
tism téměř neznatelný. Ježto však při tak silném proudu rheostat firmy 
Gebr. Ruhstrat, Gottingen, kterým regulován byl proud v elektromagnetu, 
ač stavěn byl do 50 Ampér, velmi nepříjemně se ohříval a tím i měnil svůj 
odpor, zapínány vždy dva rheostat}^ vedle sebe, a tím omezil}-^ se poně- 
kud tyto nesnáze. Proud měřen ampěrmetrem Siemens Halske, Berlin, 
zapínán a vypínán b}d uhlovým klíčem, s nímž parallelně připnut velký klíč 
kovovjb Dřívějším zapnutím, pozdějším pak vypnutím uhlového klíče, 
omezeno bylo jiskření extraproudu; ještě snad více dalo by se odstraniti 
zařízením, které uvedli Rieffer u. Paulus*) v ,,Die Mittel zur Beseitigung 
des Ofnungsfunkens beim Ausschalten von Elektromagneten.“ 
Destičky vizmutové v magnetickém poli kladeny kolmo k silokřivkám, 
upevněny byly i s elektrodami na dřevěném prkénku tlustou vrstvou šelaku. 
Aby chráněny byly proti rušivým změnám teploty, vkládány do zinkové 
nádoby naplněné parafinovými olejem; tvar; její vyznačen jest v obr. 1. 
Obr. 1. 
/ 
■A 
7 
Z2J 
; ! 
^ . ■ ■ - 
/ 
Proud destičkou vizmutovou procházející ze dvou akkumulátorň, 
intensity pravidelně 0,500 Ampére, regulován byl rheostatem Siemens 
a Halske, měřen pak Westonovým ampěrmetrem. 
Ježto prakticky jest skorém nemožno připájeti Hallovy elektrody na 
aequipotentialních bodech, užito bylo obvyklé method}' kompensační 
Ettingshausen-Nernst-ov}'. Kompensanční proud z jednoho akkumulátorň 
před odvětvením měřen Milliampěrmetrem Siemens Halske. Intensita pak 
Hallova proudu odečítána galvanometrem Deprez-ďArsonval-ovýan firmy 
Edelmann, Múnchen, o odporu 293 Ohm a předrážen mu ještě odpor 700 
Ohm, aby poruchy v měření, které vedlejšími vlivy mohl}' by vzniknouti, 
jako změnou odponi elektrod sekundárních v magnetickém poli a j ., byly co 
nej menší. 
Methoda Koláčkova a Kučerova odstraňuje celé toto kompensační 
zařízení; užito bylo při ní dvou rheostatů Siemens Halske, z nichž vžd}’ 
pro snadnější jiřehled vypínán celkem odpor 2000 Ohm. 
Rieífer n. Pauliis; Elektroteclin. ZS 31. 8G1. 1910. 
XXIX. 
