5 
partie objímají. Mnohé jsou přetrhány a prozrazují četné nepatrné posun}'' 
as v úhlu 20® směrem do iidolí nakloněné. Kídvolaký průběh poloh způ- 
sobuje nestálost sklonu pirklin (průměrně 68® z.). Vedle těchto pod- 
porují těžení štěrku pukliny příčné velmi pravidelné o směru s. 68® z. 
a sklonu 86® s. a jiné směru stejného, ale sklonu 68® j. Na některých 
místech jsou polohy křemenné jen několik cm mocné i tenčí, za to vrstva 
práškovitá na metr zduřuje. V koutku nejdále do úbočí vylámaném jsou 
místa bez pravidelných puklin s lomnými plochami skoro lasturovými, 
složená ze hmoty zcela zkřemenělé. 
Hornina se skládá z obyčejného křemene bezbarvého, bílého i hnědě 
načervenalého, je v ní však daleko více hmoty práškovité, než shledáme 
kdekoli jinde. Síť žilek křemenných, 
kterou makroskopicky v lomrr pozorujeme, 
spatříme v miniatuře i okem ozbroje- 
ným. ŽilkN' jsou většinou rovné, jen 
místy zvlněné. Zvlášť křivolaké žilky 
najdeme v kusech šedě zelenavých, znač- 
ně tvrdých. Již pod lupou svítí v bílém 
přášku šupinky slídy světlé, vzácně až 
3 mm měřící. Rovněž vzácné jsou regu- 
lární prázdné dutinky po kyzu a pravi- 
delné dutinky snad po živcích. 
Pod drobnohledem jeví křemeny 
v žilkách (obr. 2.) poněkud nepravidelné 
zhášení a jsorr omezeny přímočaře. 
Žilkami těmi rozdělena jest hornina 
v políčka vvplněná velmi jemnozrnným 
laločnatř/m křemenem a slídou místy 
křenren úplně zatlačující, drobně šupinkatou, a to dílem bezbarvým 
sericitem, dílem slídou velmi slabě nazelenalou, nepatrný pleochroismus 
do hnědá jevicí při kmitech | | 001 (sezelenalý biotit?). Jistě však jest 
i hmota kaolinu příbuzná přítomna, neboť některé šupinky i v tlustých 
výbrusech zůstávají šedé a po vyžíhání s roztokem kobaltovým barví se 
intensivně modře. Uvnitř políček spatřujeme jasná okénka, ostře omezená, 
jen z droboučkých křemenů složená, představující bud priiřezy žilek, bud 
křemeny horniny původní tlakem horotvorným rozdrcené. Violetí methy- 
lovou bez předcházejícího leptání fluorovodíkem ^®) zbarvily se veškeré 
jemnozrnné soirčásti, po leptání fluorovodíkem a opětném použití barviva 
podle předpisu Beckova zbarvení celkem nepřibylo, leda že intensita 
jeho stoupla, nebo že vniklo do spárů mezi křemeny a zde onde zbarvilo 
Pruhový křemenec ze štěrkovníku 
pod Čihadlem u Brodu n. Lesy. 
Zv. 18. 
Srov. autorův článek „Uber die Methoden, einzelne Bestandteile einer 
feinkórnigen Grundmasse im Důnnschliffe zu unterscheiden". Centralbl. f. M., G. 
u. P. 1911, č. 9, str. 276. 
XXX. 
