16 
sem byla jistě proudícími vodami z nejbližšího okolí a to z hornin amfiboli- 
tových. Při rozkladu jich totiž, jak U h 1 i ukázal, pozbývá hornina 
kysličníku železitého a hořečnatého, obohacuje se relativně kysličníkem 
hlinitým a draselnatým, zatím co množství kysličníku sodnatého a křemi- 
čitého zůstávají bez proměny. Podle analysy Uhligem citované skládá se 
zbývající hlinitá hmota z vodnatých silikátů hlinitých, z nerostů slídnatých, 
částeček chloritu, serpentimi a okru. Mám za to, že popsaný výskyt kramo- 
línské práškovité vrstvy mluví pro vznik pruhu u Kramolína z hornin 
amfibolitových působením vody, ovšem musil ještě přistoupiti činitel, 
který horninu obohatil kyselinou křemičitou. 
Také zde se poprvé vyskvtuje ve velikém množství pórovitý, buněč- 
natý křemenec s prázdnými rovnoplochými dutinami v průměru 1 cni, 
častěji však menšími až i drobnohlednými. Hojné jsou průřezy úzce obdél- 
níkovité, různoběžníkovité, pětiúhelníkovité i nepravidelné. Pravidelných 
čtvercových, jež se takřka samojediné objevovaly u Peci, jest pramálo. 
Nebyly tedy původně vyplněny kvzem, ale jiným nerostem idiomorfním 
(živcem?). Na bocích puklin často vykvétají dendrity wadu, podobné útlým 
kresbám, také vnikají do dutin v\'plněn 3 >ch druzarni krystalů křemenných. 
Řidčeji se objevují černé kamen}' psilomelanem proniklé, značně těžké 
a velmi tvrdé, ruky nebarvící. Jsou barvy černé a uzavírají křemeny žilné 
i křemenjr mosaik. Svědčí zajisté velmi výmluvně o mohutné vodní čin- 
nosti v pruhu. Prozrazujíce zde onde sloh paprskovitě vláknit}^, tvořívají 
v prázdných dutinách ledvinité nápodobeniny. Všude v křemenech jsou 
hojné uzavřenin}/ kapalné s libelkami, zvlášť hojné v místech, kde se po- 
zoruje vzácná šupinka biotitu. Křemeny mosaik jsou velice laločnaté, 
předrobné, při zkřížených nikolech střídá se v nich světlo s tmou zdánlivě 
bez ostrých hranic, jakoby mosaika tvořila hmotu i v nejtenčích výbrusech 
jednotnou, undulosně zhášející. Opatrným poh 3 /bem tubu však podaří se 
laločnaté hranice nalézti. Celkem jsou políčka mosaiková ostře od žil od- 
dělena a často slaboučkými žilkami prostoupena. Poněvadž jsou žilky 
leckde přetrhány ve výbrusech, podlehla hornina dodatečné dynamické 
změně až po zkřemenění. Křemeny žil zhášejí celkem pravidelně. V jednom 
výbruse jsem nalezl Zachovalý biotit pleochroický v značnější míře, tu 
i mosaika vchází mezi křemeny žil a hojně se pozorují krychle po p}TÍtu. 
V černých partiích vniká leckde ruda manganová keříčkovitě do křemenů 
a také je síťovitě proniká. Do dutin jsou kraje rudy mělce zaobleně vroub- 
kované. Hustota kusů s touto rudou jest (po delším ponoření pod vývěvou) 
2- 64, čímž řadí se mezi čís. 2. a 3. hmot od Ces. Kubice, jichž hustoty na- 
hoře byly ustanoveny. 
Na s. Kramolína vystupuje pruh na den na dně a bocích hluboké 
vodní rýhy při cestě polní vedoucí ,,Šadlovicemi“, zvláště na místě, kde 
J. U h 1 i g : Die Gruppe der Flasergabbros im sáchsischen Mittelgebirge. 
Z. d. d. Geol. Ges., 59, 1907, str. 46 a n. 
XXX. 
