roztokem přebytečného hydrátu barnatého, při čemž současně kyselina 
asparagová s větší části jest racemována. 
Několikadenním stáním při obyčejné teplotě vylučuje se vedle 
hydroxydu barnatého převážné množství asparagové kyseliny v drůzách 
barnaté soli, z níž lze kvantitativním množstvím kyseliny sírové aspara- 
govou kyselinu uVolniti. Z matečných louhů po vyloučení barnaté soli 
asparagové kyseliny, obsahujících vedle glutaminové kyseliny resp. pře- 
bytečného hydroxydu barnatého ještě další množství asparagové kyseliny, 
lze toto další množství ještě získati, avšak teprve po předběžném vyloučení 
kyseliny glutaminové ve formě těžce rozpustného chlorhydrátu. Po této 
operaci nutno odstraniti kyselinu solnou povařením s kysličníkem olov- 
natým, sraziti do roztoku přešlé olovo sirovodíkem a teprve po dosta- 
tečném zahuštění vylučuje se další množství kyseliny asparagové. Také 
stěžuje vylučování kyseliny asparagové přítomnost šeřinu, který nutno 
odstraniti bud ve formě estheru petrolejovými etherem aneb po vyloučení 
hlavního podílu asparagové kyseliny přesnou neutralisací normálním 
hydroxydem sodnatým a dostatečným zahuštěním. 
Jest na prvý pohled patrno, že určování asparagové kyseliny touto 
cestou jest jen velice hrubé a s celou řadou chyb spojeno. Již výtěžek 
diethylestheru z asparagové kyseliny, alkoholu a chlorovodíku j est závislý na 
určitém rovnovážném stavu, který za daných experimentálních podmínek 
není nej příznivější, nastávají ztráty při uvolňování estherů z chlorhydrátů 
směsí potaše a louhu vedle ztrát vzniklých rozpustností estherů ve vodě; 
není všechen diethylesther asparagové kyseliny obsažen jen ve frakci 
od 100'* do ITS** při 0-1 až 0-5 mm přecházející nýbrž i ve frakci pod 100®. 
Při destilaci samé nastávají ztráty rozkladem diethylestheru, stejně jako 
při zmýdelňování koncentrovaným hydrátem barnatým, ovšem v míře 
menší než pozoroval Fleurent (C. r. 119. 231 [1894]) při zmý^delňování 
hydrátem barnatým pod tlakem. Další ztráty pak nastávají konečně při 
krystalisaci barnaté soli i volné kyseliny asparagové. 
Přesně sledovali ztráty tyto pro asparagovou kyselinu E. Abderhalden 
a A. Weil (Z. physiol. Ch. 74, 445 [1911]) použivše k studiu tomuto ale 
jen čistý praeparát asparagové kyseliny. Výtěžky byly velice různé, 
podle toho kolikrát estherifikace absolutním alkoholem a chlorovodíkem 
byla opakována, zda uvolněný esther jen vy třepán etherem či ještě dále 
předestilován, jak rychle a při které teplotě bylo destilováno a konečně 
zda po destilaci hned bezprostředně nejméně pět hodin k zmizení alkalické 
jeakce vařeno či teprve po delší neb jen krátkou dobu vařeno. Způsob 
čakým z chlorhydrátu uvolněn byl esther, zda hydrátem sodnatým a potaši, 
jí natriumalkoholátem neb konečně ammoniakem, neměl na výtěžek čisté 
asparagové kyseliny žádného patrného vlivu. 
V uvedené práci (1. c.) prokázali Abderhalden a Weil pro asparagovou 
kyselinu, obecně též již pro hydrolytické produkty bílkovin platný po- 
znatek, že opětovanou estherifikací lze výtěžek zvýšiti; destilace při vyšších 
XXXVIII. 
