5 
Ve starších výkladech biologických mělo se za to, že rozplozování 
je spojeno s omlazením živé hmoty, jehož je nezbytně zapotřebí po nějaké 
době vegetativního života, během něhož živá hmota stárne. Rozplozování 
(a zvláště rozplozování pohlavní) dostavuje se z vnitřních příčin vždy 
po jisté době, bez něho by organismus trpěl a hynul. Na první zdání svědčí 
výsledek pokusů právě zmíněných ve prospěch tohoto názoru. Na mladé 
regenerující čepeli vzniká prýt s mladými vlastnostmi živé hmoty. Může 
tedy dlouho vegetativně růsti. Na staré Čepeli vznikající prýt má živou 
hmotu s vlastnostmi starými, ji třeba omlazeni, proto záhy přechází ku 
květení. Že však je tento názor zcela nesprávný, dokazují pokusy, v nichž 
adventivní prýty záhy po založení byly odříznuty od regenerující čepele 
a samostatně pěstovány. Kdyby živá hmota těch, které povstaly na do- 
spělých čepelích, měla vlastnosti staré živé hmoty, musely by záhy přejiti 
ke kveteni, naopak adventivni prýty na mladých čepelích vznikající by 
mnohem déle mohly vegetativně růsti, než by potřebovaly omlazeni po- 
hlavním rozplozováním. Ale ve skutečnosti obojí adventivní prýty stejně 
dlouho vegetativně rostou, než-li ck jdou do květu. Podmínkou vybavující 
rozplozování nemůže zde tedy býti nějaké sestárnutí, únava živé hmoty, 
potřeba omlazení. To vyplývá také z okolnosti, že se mi podařilo již po 
26 měsíců udržeti ve vegetativním stadiu Streptocarpus W endlandii , jemuž 
vždy v čas uříznuta čepel, donucena k regeneračnímu vytváření adven- 
tivních prýtů, ty opět v čas isolovány, aby jich čepel opět mohla býti 
v čas uříznuta a k regeneraci přinucena. Je to pokus analogický známému 
K 1 e b s o v u pokusu s jednoletou Moehringií (viz též Němec 1907, 
p. 187 a násL), kterou podařilo se tolikéž po dlouhou dobu udržovat! ve 
stavu vegetativním tmi, že stále byly její vrcholy uřezávány, k zakořeňo- 
vání a vegetativnímu vzrůstu nuceny. 
sla Hí 
* 
V pokusech dosud popisovaných objevily se adventivní prýty vždy 
jako prýty vegetativní. Sestávaly z mesokotylu na basi zakořeněného 
a z čepele tasálním meristémem dorůstající. Čepel musela dříve značných 
rozměrů dosíci, než-li se na její basi objevil základ květenství, nežli se 
tedy celá rostlina stala zralou ke květení. Ale je také možno příměti 
regenerující čepele ku vytváření adventivních prýtů, které ihned přechá- 
zejí ku květení, aniž vytvářejí čepelí lupenitých, asimilujících. Nesou 
sice listy, ale jenom ve způsobě šupinovitých listénců. Tyto prýty lze ozna- 
čit! jako čistě rozplozující. Vedle nich lze nalézt! přechodní prýty, které 
vytvořují lupenitou čepel, ale velice záhy, dříve ještě, než-li čepel dosáhla 
délky na př. 1 cm, zakládají na její basi květenství. Spolu jak květenství 
roste, roste také čepel, takže může dosíci dosti velkých rozměrů, na příklad 
i délky několika centimetrů. Vždy ovšem zůstává menší, než čepel čistě 
vegetativních prýtů. Lze dále stanovití všecky přechody mezi prýty roz- 
plozujícími a vegetativními a není pochyby, že odpovídá listéncovitému 
XXXIX. 
