6 
prvnímu listu rozplozu jících prýtů čepel prýtů vegetativních. Je pravdě- 
podobno, že pro morfologický výklad jednotlivých druhii rodu Strepto- 
carpus mohou rozplozovací prýty míti značný význam. 
K prvnímu pokusu, jejž zde chci podrobněji vypsati, bylo užito 
rostlin, které byly vysety dne 4. 4. 1907. Z nich některé dne 7. 11. 1908 
měly již základy květenství, ale k pokusům vzaty rostliny bez květenství. 
Dvěma řezy podél hlavního žebra vedenými byla odříznuta čepelím obě 
křídla, každé křídlo pak řezy vedenými mezi žebry postranními prvního 
řádu rozřezáno v několik menších dílů tímto způsobem: 
První křídlo: 
1. Basální část s 8 žebry prvního řádu. 
2. Střední ,, ,, 9. — 12. žebrem ,, ,, 
3. Další stř. ,, ,, 13. — 15. ,, ,, ,, 
4. Apikální ,, ,, 16. — 20. ,, ,, 
Části ty vloženy byly řeznou plochou s hlavním žebrem rovnoběžnou 
ve vlhký písek asi 1 cm hluboko. 
Druhé křídlo: 
5. Basální (nejmladší) část s 8 žebry postranními. Byla rozdě- 
lena ještě jedním řezem s hlavním žebrem rovnoběžným 
v část okrajovou (5 r) a vnitřní (5 i). 
6. Střední část se 4 žebry postranními. 
7. Další stř. ,, ,, 2 ,, ,, 
8 — 10. Apikální části každá s jedním žebrem. 
Kusy čís. 6—10 byly ještě řezem rovnoběžným s hlavním žebrem přeříz- 
nuty ve dvě části, vnitřní [i) a zevní (f). Všecky části opět vstrčeny do vlhkého 
písku. Obr. 1. znázorňuje schéma vedení řezů 
a původní polohy jednotlivých částí čepele. 
Dne 2. 1. 1909 jsou všecky kusy zako- 
řeněny, ale pupenů adventivních dosud nelze 
pozorovali. Dne 18. 1. byly podrobně zkou- 
mány a po ohledání znova v písek vsazeny. 
Shledány tyto poměry: 
1. Zakořeněn na 3. a 8. žebru. Na 1. a 
8. žebru adventivní prýt. 
2. Všecka žebra na své basi zakořeněna, 
žádné advent, prýty. 
3. Jako čís. 2. 
4. Zakořeněn nejsilněji na basiskopním 
žebru, ostatní postupně méně, api- 
kální žebro vůbec ne. Na konci 
basiskopního žebra adv. prýt. 
XXXIX. 
