podrážděním anebo zmenšením asimílační plochy. Pokusy se zatměním 
asimilační plochy rozhodly ve prospěch této druhé eventuality. 
Druhý pokus vedl k podobným výsledkům. Užito k němu rostliny 
vyseté 29. 3. 1909, operace provedena dne 18. 1. 1910. Čepel byla as 25 cm 
dlouhá (měřeno na středním žebru). Apikální část čepele 13 cm dlouhá 
byla odříznuta a neužito jí k pokusu. Obě křídla byla pak řezy těsně podél 
středního žebra vedenými odříznuta a dvěma řezy vedenými rovnoběžně 
s postranními nervy ve tři části rozdělena, jež ve množárně teplého sklen- 
níku 1 cm hluboko do písku byly zasázeny. V únoru objevily se první 
prýty adventivní, počátkem května některé z nich již květly. Ke konci 
května byly kusy čepele z písku vyproštěny a definitivně ohledány. 
Basální kus čepele jedné strany nesl tři adventivní prýty (obr. 2 0), 
z nichž každý opatřen šupinovitým listem a terminálním pupenem květním. 
U jednoho prýtu seděl v úžlabí šupinovitého listenu druhý květní pupen. 
Prostřední kus čepele nesl sedm adventivních prýtů, z nichž čtyři 
na basální polovině sedící prýty nesly velké čepele vegetativní, ale vedle 
toho též květní pupeny, byly tedy jakýmisi středními útvary mezi vege- 
tativními a fertilními prýty (obr. 2B), tři prýty apikální byly čistě vege- 
tativní, beze stopy pupenu květního. 
Zmíněné prýty přechodní jsou opatřeny listem, který se zvětšuje 
zcela takovým způsobem jako větší děloha na klíčních rostlinách, o něco- 
výše na protilehlé straně opatřeny jsou druhým listem bud šupinkovitým 
nebo tolikéž lupenitým. V úžlabí většího listu sedí květní pupen, jehož 
stopka opatřena je dvěma vstřícně postavenými listénci. Někdy sedí 
nad těmito listénci dva pupeny květní seriální, mediáně t)rientované, při 
čemž pupen obrácený k listenu je menší. Snad listénec (zde vlastně listen) 
nese z úžlabí svého poněkud výše na ose posunuté dva seriální pupeny. 
Nejhořejší, apikální část čepele měla 12 různě velkých jednotlivých 
pupenů adventivních, které většinou byly čistě vegetativní (obr. 2ri). 
XXXIX. 
