2 
na plochách pásma orthodiagonálního c {0 = 001), a {co 0= 100), o (— 10 = 
==I01) rozbití ploch ve dvě i více partií, jež má za následek Zmnožení re- 
flexů a malou spolehlivost měření. Mám za to, že všechny tyto anomálie 
mají svou příčinu v hypoparalelním srůstu, neboť plochy partií, z nor- 
mální polohy vyšinutých, mezi sebou jsou v orientaci zákonné. Nejlépe 
lze poruchy růstové přehlédnout!, provádíme-li měření na goniometru 
dvoj kruhovém a data zaneseme do projekce. Plochy partií hypoparalel- 
ních leží opodál normálních posic, stačí však provésti na projekci přelo- 
žení anomalně ležícího komplexu bodů v patřičném směru, aby všechny 
tyto přešly v posice normální. K poslednímu tomuto úkolu zvláště dobře 
se hodí W u 1 f f o v a síť, pomocí jíž lze diskussi tuto lehce a při tom značně 
přesně provésti. Lze míti důvodně za to, že četné netypické tvary krysta- 
lové řady miargyritu mají svůj původ v plochách následkem hypopara- 
lelního srůstu anomalně orientovaných. 
Další nemenší potíží jest i silně vyvinuté rýhování kombinační 
hlavně ve třech zónách; v orthodiagonalní [a c o],^) v podélné paralelní 
[a O)] (go 0 ; 01) a příčné paralelní [o ( — ■ 10 : 0 oo). Ve všech těchto třech 
zónách jsou řídké plochy hladké; velkou většinou jsou hruběji či jemněji 
dle os zon těch rýhované, tak že plochy mnohých tvarů zcela v rýhování 
tom skryty jsou. Jako u jiných nerostů, tak i u margyritu, jsou pásma 
hustě rýhovaná náchylná ku tvoření vicinal, které typické tvary prová- 
zejí, nezřídka tyto však svým vývinem a reflexem předčí a zatlačují neb 
konečně i zcela nahražují. Přirozeno, že při zjišťování tvarů, a zvláště při 
zavádění tvarů nových za těchto všech překážek nutno si počínati s nej- 
větší opatrností a reservou. Jimi též lze snadno si vysvětlit! často i znač- 
nější difference, jež mezi hodnotami měřenými a počítanými se jeví. 
Reflexy rýhovaných zon jsou různé. Někdy pozorujeme souvislý 
pruh signálů velmi matných, dohromady splývajících, z něhož odrážejí se 
více či méně zřetelně reflexy lépe vyvinutých plošek, v rýhování často 
takořka skrytých. Jindy pruh skládá se z hustě seřazených, leč od sebe 
zřetelně se odlišujících reflexů namnoze dobré jakkosti, tak že bývá někdy 
velmi těžko se rozhodnout!, který z reflexů náleží tvaru typickému a který 
nikoli; pomáhává v tom případě empirií potvrzené pravidlo, že v bezpro- 
střední blízkosti reflexů typických ploch jest často pruh světelný přerušen, 
ony tedy isolovaně v pásmu umístěny bývají. 
Není nemožno, že mnohé rýhování nemá příčinu svou v kombinační 
repetici, leč v účinku vnějších sil a v přítomnosti skluzných ploch, jak 
vytkl M ů g g e.2) 
Všechna měření prováděl jsem na dvoj kruhovém goniometru G o 1 d- 
schmidtově. Jednak možno jím proměniti velkou část krystalu bez 
přelepování — což zvláště výhodou bylo pro krystaly nepatrných roz- 
b Postavení Miller-Lewisovo. 
2) N. Jahrb. 1898. I. 100. 
I. 
