3 
měrů, dále pak výborná optika přístroje umožňuje ještě tam zjistiti zře- 
telný signál, kde jiné instrumenty dovolují přibližná měření na třpyt 
pomocí nasazené lupy. Poněvadž velká většina ploch neposkytovala při 
zvětšujícím systému čoček žádných reflexů, užil jsem při všech měřeních 
systému zmenšujícího. 
Orientaci krystalů na goniometru volil jsem různou. Normální po- 
sice, s vertikálním pásmem v aequatoru při postavení M i 1 1 e r-L e w i- 
s o v ě pro nedostatek prismat nelze užiti; stavěl jsem tudíž do pólu bud 
basis c (0), nebo a (oo 0), o ( — 10), či konečně b (0 oo); v posledním případě 
fungovala totiž zóna orthodiagonální za aequator. Výběr posic dál se dle 
dokonalosti té které plochy a vývinu krystalu. Při měření odečítal jsem 
na kruhu vertikálním i horizontálním, jako při obyčejném měření dvoj- 
kruhovém. Hodnoty, odečtené na kruhu horizontálním, přímo udávaly 
úhlovou vzdálenost dotyčných ploch od pólu; jsou zaneseny do tabell 
úhlů jakožto měřené sklony ku ploše do pólu dané. Pro počet však jsou 
velmi výhodný i hodnoty získané na kruhu vertikálním, třeba že by ne- 
byly v přímé souvislosti s posičním úhlem g> Goldschmidtových 
,,Winkeltabellen“. Počet na základě odečtených hodnot na obou kruzích 
byl arci různý dle zvolené orientace krystalu na goniometru: 
a) c (0) v pólu (obr. 1.), hlavní poledník jest zóna orthodiagonální; 
odečtením obou úhlů obdržíme distanci od c a odchylku od poledníku 
(g>i). Tím jsou dokonale určeny trojce sférické mezi měřenou plochou a 
třemi pinakoidy (distance ca mohla vždy býti měřena), z čehož lze symbol 
plochy krátkou manipulací vypočísti. 
a 
b) a (oo 0) v pólu (obr. 2.), hlavní poledník jest zóna orthodiagonální. 
Distance ploch od a (pg) a odchylka od poledníku ((pg) určují analogicky 
sférické trojce jak v případu a). Hodnota jest zároveň pak (90® — |) 
tabell Goldschmidtových. 
I. 
1* 
