5 
1. Habitus isometrický: všechny tři rozměry asi stejné. Zóna makro- 
diagonální zpravidla převládá, t. j. plochy c, a, o dominují. Jindy zvláště 
rozlehlými jsou plochy pásma [ífsí], A, g, í, s a j. Tohoto vývinu bylo 
většina mnou měřených krystalů všech tří lokalit. 
2. Habitus tabtilkový: plochou tabulkovitosti jest obyčejně basis, 
daleko řidčeji orthopinakoid neb orthodoma o. Sem náleží též habitus 
Kenngottitový, popsaný původně KenngOttemi) a Haidin- 
g e r e m 2) jakožto nový nerostný druh. Blízkou příbuznost Kenngottitu 
a miargyritu tušil již W e i s b a c h v prvé své práci z r. 1865 (mluvil 
o isomorfii obou), v práci pak druhé (1877, 1878) ^) mluvi již o Kenngottitu 
jakožto pouhé odrůdě miargyritu. 
3. Habitus sloupcový, zonou sloupcovitosti jest zóna orthopyramid 
[o g A], Tento vývin našel jsem toliko v literatuře uvedený,^) sám neměl 
jsem příležitost jej pozorovati. 
Následkem obvyklého, těsného srůstu do drůz jest velká většina 
krystalů jen malou částí krystalonomicky vyvinuta. Řidši jest vývin 
celé poloviny krystalu (jednoho pólu osy f>) neb dokonce s více stran. 
Na všech měřených krystalech, jichž úhrnem bylo 16 (5 z Příbramě, 
6 z Braúnsdorfu, 5 z Felsobanye) zjistil jsem 42 tvary typické (5 z nich 
jest nových) a 4 tvary nejisté (tři nové). 
Tvary ty jsou (hvězdičkou označené jsou pro miargyrit nové): 
a) Zajištěné: 
Písmeno Značka Goldsch. 
Millerova 
1. 
C 
0 
001 
2. 
a 
00 0 
100 
3. 
OV 3 
013 
4. 
CO 
01 
011 
5. 
m 
10 
101 
6. 
l 
V 20 
102 
7. 
tet 
V 30 
103 
8. 
G 
V 50 
105 
9. 
M 
- V 30 
103 
10 . 
u 
-V 30 
203 
11 . 
0 
— 10 
loi 
12 . 
R 
— 20 
201 
13. 
N 
— 30 
301 
14. 
t 
1 
111 
15. 
h 
V .3 
113 
16. 
A 
— 1 
111 
h Pog. An. 1856. g8. 165. 
Sitzber. W. Ak. 22. 1856. 
236. 
®) Pog. An. 
*) Wiedem. 
1865. 125. 441. 
An. II. 1877. 458; Z. f. Kr. II. 
, 1878. 55. 
®) Na př. u 
Weisbacha, 
Pog. An. 125. 
1865, obr. 9. 
I. 
