37 
své učebnice (1868, str. 88), F r i e d I á n cl e r, Vrba, G. v. R a t h. 
W e i s b a c h udává v práci své z r. 1865 dva poměry poloos, získané ze 
dvou krystalů. 
a = 1-2893, c = 0-9788; C ^ 47" 32' 
a = 1-2412, c = 0-9268; C = 45" 45' 
čili přepsáno na obvyklý způsob psaní : 
b) a :b :c= 1-0206 : 1 : 1-3172; (i = 47" 32' 
c) a :b \c= 1-0790 ; 1 : 1-3392; = 45" 45'. 
Hodnoty tyto dokazují, jak kolísavé byly úhly, jež W e i s b a c h 
vzal za základ svých výpočtů. V práci z r. 1877 uvádí týž autor na zá- 
kladě Wapplerových měření dva nové poměry poloos : 
a = 1-2850, c = 0-9865, C = 48" 38' 
a = 1-2828, c = 0-9930, C = 48" 13' 
čili, přepsáno na obvyklý způsob psaní: 
d) a :b :c = 1-0136 : 1 : 1-:1026; (i = 48" 38' 
e) a \ b :c= 1-0070 : 1 : 1-2918; ^ = 48" 13'. 
F r i e d 1 á n d e r na základě svých měření na jednom krystalu 
z Braiinsdorfu vypočítal parametr}^ 
/) a :bc = 1-0008 ; 1 : 1-2967. = 48" 13'. 
L e w i s, reviduje Friedlándrova měření na témže krystalu 
zjistil, že úklony, použité F r i e d 1 á n d r e m k výpočtu elementů kry- 
stalových, k účeli tomu se naprosto nehodí, ježto base, k níž sklony jiných 
ploch měřil, jest vývinu velmi chatrného. 
G. v. Rath zjistil na jednom zvláště dokonalém krystalu braůns- 
dorfském následující parametry: 
g) a :b :c = 1-00522 : 1 : 1-29727; /? = 48" 09' 31". 
L e w i s namítá proti těmto elementům, že vypočteny byly toliko 
ze dvou úklomi, s : s, s : g. I když jsou plochy tvarů těch dobře vyvinuty, 
praví L e w i s, má výpočet na základě jich sklonů malou cenu, ježto po- 
sice ploch těch často na jednom a témže krystalu silně variruje, krom toho 
pak lze z měření těch dopočítati se elementů jen velikou oklikou, což even- 
tuelní chyby arci velmi zvětšuje. 
3. M i 1 1 e r-L e w i s o v o, jehož použito bylo též v této práci, jest 
nejobvyklejší. Po Millerovi užil ho K r e n n e r, L e w i s, Dana 
v novějším vydání učebnice své (1892), G o 1 d s c h m i d t ve svém ,, In- 
dexu" a ,,Winkeltabellen", E a k 1 e, H i n t z e, Spencer i L o w. 
I. 
