3 
J 
podmínky vzrůstové; Ivorrelace mezi lodyhou a kořenem sprostředkována 
I jest vlivy zcela od výživy se různicími, vlivy sni generis, jichž existence 
v nej novější době i při jiných úkazech regeneračních byla prokázána. 
I (Němec 1905, M c C a 1 1 u m 1905, N o r d h a u s e n 1907, B á s z 1 e r 
' 1909). 
I 
í 
II. Materiál a methodika pokusů. 
Všechny dosavadní pokusy o korrelaci mezi lodyhou a kořenem vzta- 
hovaly se na klíční rostliny s hojným obsahem reservním a na větve dřcv- 
natých rostlin. Při studiu korrelace mezi listem a jeho iřžlabním pupenem 
ukázaly se mi však velice výhodným objektem rostliny bylinné, zejména 
ty, které snadno regenerují kořeny, vyznačujíce se při tom značnými 
rozměry a jednoduchou, přehledn<)u anatomickou strukturou. Většina 
experimentů v této práci popsaných týká se druhů ScropJmlaria nodosa 
a Vewnica beccabtmga. Výsledky na obou získané věrně souhlasí spolu, 
jakož i s úkazy, pozorovanými při pokusech na rostlinách jiných [Uvtica 
dioica, Bidens tripartUus, Circaea lutetiana). Rostliny byly k pokusu brány 
vesměs ve stavu dospělém: bud měly květy určitě založeny, nebo již kvetly 
nebo dokonce byly již odkvetlé. Rostlin mladších používáno nebylo. 
Aby bylo možno sledovat! vzájemné působení co nej menšího počtu 
orgánfi, bylo nutno vykonati různé operace, které měly za význam roz- 
dělit! rostliny zmíněné na části o žádoucím nej menším počtu ústrojů. Zá- 
kladní operace, jež předcházela všem pokusům v této práci uvedeným, 
jest isolace listových párů, jež vhodnou se ukázala i při studiu korrelace 
mezi listem a úžlabním pupenem (autor, 1909) a při studiu Šach sova 
fenoménu o vlivu místa na rostlině na kvalitu regenerátu (1911). Rostliny 
byly. totiž rozděleny příčnými řezy lodyhou v dolní třetině každého inter- 
nodia vedenými na části, obsahující nodus s jedním párem listů, s krátkým 
hořením a delším dolením úsekem internodiálním. Tímto úsekem dolc- 
ního internodia byly části ty, jež krátce budou zvány isolovanými páry, 
vkládány po další specielní operaci do příhodných eprouvet plněných 
vodou z vodovodu, jež se k vývoji těchto partií velmi dobře osvědčila. 
Ježto shledáno bylo (1911), že jednotlivé tyto páry jedné a téže rostliny 
reprodukují úžlabní prýty různé kvality dle místa, na kterém na rostlině 
mateřské povstaly, byl i při těchto pokusech pečlivě zaznamenán jich po- 
řádek, jak po sobě na rostlině od báse k vrcholu následovaly. Tím také 
Vystoupil dobře vliv místa na rostlině, zvi. působení materiálu různé 
formativní povahy, na vývoj kořenů. U Scrophularia páry nej dolejší, oby- 
čejně opatřené listy poněkud již žloutnoucími, byly vyloučeny, protože 
velmi slabě hlavně z nedostatku plastického materiálu regenerovaly; 
rovněž u mladších rostlin párů nej hořejších, opatřených kratičkými, příliš 
šťavnatými internodii nemohlo býti při kultuře v eprouvetách jako jiných 
párů použito pro zkrucování internodii snadno se štěpících následkem ne- 
1* 
III. 
