4 
stejného napjetí pletiv. Pokusy byly tedy konány pouze na isolovaných 
párech s listy zdravými a pupeny úžlabními neporušenými. 
U Veronica heccahunga použito bylo k pokusům konečných a po- 
stranních partií mohutných trsů, jež pouze basálnější částí byly slabě 
zahnuty, kdežto ostatní jejích větší část byla přímá. Na rozdíl od Scrophu- 
larie, u níž pupeny úžlabní vesměs byly malé, jeví většina párů i těchto 
konečných částí dosti značný vývoj úžlabních pupenů, pouze nejapíkálnější, 
malé a pouze krátkými internodii od sebe oddělené a proto při většině 
pokusů vyloučené páry listové chovají ve svých úžlabích nepatrné základy 
postranních větví. Pochopitelně nesou značně rozvinuté úžlabní prýty 
doleních párů těchto větví přiměřeně veliké čepele listové, takže při větším 
vývoji prýtů součet jejich ploch mnoho od čepele podpůrného listu se 
neliší nebo, ač zřídka, ji dokonce převyšuje. Extrémní velikost úžlabních 
prýtů nepřesahovala 50 mm, většinou měřily prýty isolovaných párů 5 až 
20 mm. Z pokusného materiálu vyloučeny byly všecky páry, jež měly zá- 
klady kořenové na nodech vůbec patrny. Isolované páry Veroniky kulti- 
vovány byly opět ve vodě v eprouvetách, do nichž svými doleními inter- 
nodii byly zasazeny, takže kořeny z okolí nodů výrůstající vzrůstaly 
přímo do vody. 
Po příslušných operacích byly objekty zmíněné exponovány přibližně 
stejným podmínkám, které působily na rostliny původní v přírodě. Scro- 
phularia, Circaea a Urtica byly chovány na zahradě ve stínu stromů a keřii 
a pečlivě chráněny před přím\>m světlem; Veronica heccahunga a Bidens 
byly mimo to před přílišnou transpirací chráněny vhodnými skleněnými 
příklopy. Některé pokusy na Scrophularii vykonány byly v uzavřených 
místnostech na oknech k severovýchodu obrácených. Aby tvorba kořenů 
nebyla zvláště v tomto případě účinkem světla zdržována, byly eprou- 
vety obaleny černým papírem; v mnohých případech však bylo toto opa- 
tření vynecháno, poněvadž nebylo jím docíleno než rozdílu kvantitativních; 
kořeny n Scrophularie vytvořily se sice v zatměných eprouvetách dříve 
a mohutněji, ale na týchž místech jako v eprouvetách neobalených. 
III. Popis pokusů. 
1. Seropkularia n od osa. 
Isolované páry této rostliny regenerují kořeny na basálním konci 
doleního internodia, kdež vystupují vesměs nad řeznou plochou z boků 
lodyhy, nikdy z řezné plochy samé. Internodiální část kořenonosná jest 
ve většině případů velmi krátká, často jen 2 — .‘3 imn dlouhá, jenom za 
určitých okolností vystupují kořeny do větších V}>ší na dolením internodiu. 
Předem lze říci, že páry listové pocházející z nej dolejší části mateřské rost- 
liny regenerují kořeny jen velmi obtížně anebo vůbec jich netvoří, za to 
u nich mnohdy vystupují kořeny na basi reprodukovaných úžlabních 
111 . 
