6 
prýtů, což u párů z vyšších pater rostliny mateřské vzatých při jinak stej- 
ných podmínkách nikdy se neobjevuje. Kořeny u Scrophularie vznikající 
jsou zcela novými útvary, které u intaktních rostlin vůbec nejsou zalo- 
ženy, nýbrž vznikají teprve po přerušení korrelačního vztahu těchto částí 
s původním kořenovým systémem. 
1 . pokus. 
Rostliny byly prostě rozděleny na isolované páry. Operací touto povzbuzeny 
jsou úžlabní pupeny k vzrůstu. Při stejnoměrném vývoji prýtů v obou úžlabích 
zakládají se i kořeny nad řeznou plochou basální dosti stejnoměrně. Pouze tehdy, 
vzrůstají-li pupeny obou stran z různých příčin nestejně rychle, rozloženy jsou i kořeny 
na basi doleního internodia nestejnoměrně, totiž ve větším počtu vyrůstají a větších 
délek dosahují na straně prýtu většího, méně četné a kratší jsou pod prýtem menším. 
Na př. 7. května 1911 vzaty z jednoho exempláře 4 páry o rozměrech pod- 
půrných listů (délka X šířka čepele) 38 X 21, 55 X 23, 76 X 40, 70 x 32 a o veli- 
kostech pupenů v jejich úžlabích 4, 4-5, 4, 3-8. Pupeny úžlabní počaly záhy vzrů- 
stati, při čemž kořeny poprvé určitěji vystoupily 19. května. U páru 1. vytvořil 
se pouze jeden kořen na straně většího prýtu, dlouhý 1 mm. U páru 2. vyvinuly 
se sice kořeny četněji na straně pupenu menšího, t. j. dlouhé 2-3, 2, 2, 1-8, 1, 2-2, 
ale delší vznikl pod pupenem větším, dl .uhý 4: mm. U páru 3. vznikly pod delším 
pupenem kořeny dlouhé 11, 1 mm, pod menším pupenem kořeny 6, S mm. Pouze 
u páru 4. pravidelnost ta byla porušena ohnutím doleního internodia. jež pod 
pupenem slabším jest konvexní; proto kořeny vznikly jen zde, dlouhé 1-3, 1-4, 1-3 mm 
V tomto smyslu vyvíjely se pak kořeny i prýty podobně dále, takže na konci 
pokusu, kdy větší prýt páru 4. odkvetl, byly kořeny a prýty vyvinuty takto; na 
páru 1. u prýtu většího dlouhého 30 mm měřily 95, 135, 105, u prýtu menšího 
dlouhého 17 kořeny měřily 7-5, 4. U páru 2. u prýtu většího dlouhého 65 kořeny 
měřily 60, 47, 30, 32, 45, 42, 48, 27, 35, 38, 33, 47. u prýtu menšího dlouhého 57 
měřily 56, 50. 43, 42, 32, 38, 40. 70, 48, 36. U páru 3. pod prýtem delším (70 nwi) 
měřily kořeny 83, 72, 38, 34, 32, 32, 35, 25, 30, 20, 27, u prýtu menšího (54) kořeny 
měřily 65, 53, 32, 27, 33, 28, 26, 28, 35, 24. U páru 4. pod prýtem větším, 
dlouhým 180 mm, měřily 27. 12, 15, 50, 38, 67, 56, 18. 16, 15, pod prýtem menším, 
dlouhým 38 mm. měřily 75, 95, 88, 84, 72, 40, 50. Prýty páru 1. — 3. jsou pouhé 
lupenité prýty beze stopy květů, u 4. páru nese větší prýt květenství se 4 květy. 
List podpírající prýt větší jest vždy více zažloutlý nebo i uschlý než u prýtu menšího. 
U jiných příkladů této operace, kde prýty vyrůstaly stejně anebo rozdíl 
v jejich velikostech nebyd ani takto veliký, jak právě uvedeno, vyrůstaly kořeny 
stejnoměrně nad celým okrajem řezné plochy doleního internodia. 
2. pokus (obr. ].). 
U isolovaných párů byl exstirpován pupen v jednom úžlabí založený. Proti 
pokusu 1. panuje zde úplná pravidelnost: na straně, kde pupen byl exstirpován, 
kořeny tvoří se v menším počtu a vzrůstají pomaleji než na straně s pupenem 
ponechaným, ano někdy na straně pupenu exstirpovaného kořeny vůbec se netvoří, 
za to však často objevuje se, zejména v tomto posledním případě, mohutný kallus 
na této polovici řezné plochy basálni. 
Na př. 6. května 1911 rozdělena byla jedna rostlina na čtyři páry o velikostech 
podpůrných listů 50 x 33, 67 X 36, 74 X 40, 82 X 42 a o délce pupenů až 5 mm. 
Jedno úžlabí každého páru bylo exstirpováno. Kořeny počaly se objevo\'ati 24. května, 
a to nejprve vesměs na straně pupenu ponechaného, totiž u páru 1. jeden kořen 
dlouhý 7 mm, u páru 3. dva kořeny 4, 3, u páru 4. jeden kořen dlouhjř 6 mm. 
Pouze u tohoto páru vyrůstá také jeden malý kořen na straně pupenu exstirpovaného 
III. 
