22 
párů, jež tvořily nejbasálnější část použitých větví, kořeny vyrůstaly 
převážně na nodu a z báse prýtů, mimo to pak jen velmi slabě z řezné 
plochy doleního internodia. Naproti tomu nej vyšší z použit ých párů 
regenerovaly kořeny po většině jenom z řezné plochy dolení, kdežto na 
nodech kořeny sotva byly patrny. 
25. pokus. 
U isolovaných párů byly exstirpovány pupeny jednoho úžlabí. Kořeny z nodu 
reprodukované převládají vesměs na polovině nodu při pupenu ponechaném, kdežto 
na protější straně nodu, na niž přisedá list s úžlabním prýtem amputovaným, buď 
vůbec nejsou vylinuty nebo jen velmi slabě. Kořeny pak regenerované z řezné 
plochy doleního internodia rovněž mnohdy převládají na straně pupenu ponecha- 
ného, ač pravidelnost tato na př. ohniitím internodií někdy bývá porušena. 
18. července 1911 použito bylo jedné větve s listy 53 X 26, 51 X 28, 50 X 28, 
38 X 23 a s prýty v obou úžlabích celkem stejnými, dlouhými 45, 20, 11, 4. Kořeny 
i prýty změřeny byly 29. července; u párů 1. — 3. vznikly kořeny pouze na nodech, 
kdežto u páru 4. na dolením řezu. U páru 1, měřily kořeny na straně prýtu 41, 
26, 4, 4, 3-5, 3, 3-5, 5, 3, 8, 12, 23, na straně listu 0-5. U páru 2. na straně prýtu 
ponechaného 5, 19, 5, 6, 17, 4-5, 4, 12, 6, 6, 45, 43, na straně prýtu exstirpovaného 
2, 2-2. U páru 3. na straně prýtu ponechaného 7, 4, 3, 5-5, 4, 4, na straně prýtu 
exstirpovaného kořenů nebylo. U páru 4. vyvinul se pouze na dolením řezu jeden 
kořen, dlouhý 3 mm, opět na straně prýtu ponechaného. Prýty měřily 80, 73, 45, 14. 
U všech pokusů na Vetonica beccabunga použito bylo i podélného mediáního 
zářezu, jímž byl nodus rozdělen na dvě polovice, takže kořenová lokalisace vynikla 
velmi určitě. Zářez ten rozštípl hoření internodium, nodus, a sahal asi 5 — 7 mm 
pod inserci listů. Výsledky těchto pokusů neliší se od resultátů pokusů bez zářezů. 
Vesměs vyrůstají kořeny buď výhradně nebo převážně na nodiální části při prýtu 
ponechaném. Podobně regenerují-li se i na řezné ploše doleního internodia, i tam 
převládají většinou na straně prýtu ponechaného. 
Operace zmíněná doplněna byla 15. srpna 1911 zářezem při větvi se 4 páry 
listovými 30 X 19-5, 35 X 20-5, 35 x 19, 34 X 21 a s prýty úžlabními 12, 14, 9, 5. 
Při konečném měření 2. září měřil prýt ponechaný 71 mm, jeho čepele listové 12 X 9, 
ISXll, 17x12, 4x4; kořeny vyvinuty byly pouze na straně prýtu ponecha- 
ného 124, 5, 153, 22, 157, 110, 40, 25, kdežto na straně prýtu exstirpovaného úplně 
chyběly; vedle toho však vyi'ostly i z řezné plochy doleního internodia kořeny dlouhé 
33, 36, 9, beze vztahu k některému z obou úžlabí. U páru 2. vzrostl prýt ponechaný 
do délky 74 mwz, jeho čepele měřily 20 X 11, 20 X 11-5, 15 X 10, 3 X 3; kořeny 
na polovině nodu s prýtem měřily 117, 165, 10, 11, 168, 82, 107, 155, na polovině 
s prýtem exstirpovaným 122, 111, 86, 117, 81, 9, mimo to na řezu dolením vy- 
vinuty byly kořeny na straně prýtu ponechaného 28, 45, 53, 9, 17, 5, na straně 
prýtu exstirpovaného 7, 22, 13, 13. U páru 3. prýt ponechaný měřil 62, jeho čepele 
18 X 10, 18 X 13, 11 X 8; kořeny na polovině nodu u prýtu ponechaného měřily 
65, 134, 18, 148, 153, 70,. 148, u prýtu exstirpovaného 72, 108, 100, na dolením 
internodiu na polovině řezné plochy pod prýtem ponechaným 50, 34, 28, 21, pod 
prýtem amputovaným 25, 17, 4. U páru 4. prýt ponechaný měřil 55, jeho listové 
plochy 16 X 10, 12 X 10, 4 X 3; kořeny na nodiální polovině při prýtu pone- 
chaném měřily 12, 143, 20, 48, 123, 151, na polovině při prýtu amputov^aném 110, 
56, 123, mimo to na dolním řezu pod prýtem p-rnechauj^m 46, 57, 35, 19, 46, 47, 
50, jDcd prýtem exstírpovaným 35. 
26. pokus. 
U isolovaných párů amputován byl jeden list. Prýty vzrůstají, byly-li už 
při operaci značněji vyvinuty, dost stejnoměrně na obou stranách, podržujíce při 
111 . 
