29 
materiálu v jednotlivých partiích mateřské rostliny reprodukují isolované 
páry různé útvary: páry z nejbasálnější části rostliny mateřské pocháze- 
jící reprodukují u Scrophidarie hlízky, páry z prostřední partie reprodukují 
lupenité prýty, páry pak z nej vyšší partie vytvářejí normální květenství. 
U Veyoniky, z níž použito bylo k pokusům co možná mladších partií, po- 
strádajících hrbolků kořenových, tohoto rozdílu morphotického jsem ne- 
postřehl, neboť pokusy pro rychlý vývoj kořenu hygrofilním rostlinám 
vůbec vlastní netrvaly tak dlouho jako u Scvophularie. 
Obdobně nadejde vznik a vývoj kořenu na isolovaných párech po 
přerušení korrelačního vztahu těchto párů s partiemi dolejšími. Zejména 
Scyophulavie je objektem ve příčině vývoje kořenů na jednotlivých párech 
velice poučnjim. Tytéž faktory, které determinují morfotickou povahu 
ifžlabních pr3>tů, hrají bezpochyby důležitou roh i při vývoji kořenů. Vy- 
plývá totiž z velikého počtu případů všeobecné pravidlo, že páry z nej- 
basálnější partie mateřské rostliny pocházející kořenů bud vůbec neregene- 
rují anebo jen v počtu velmi omezeném. Počet kořenů na párech z vyšších 
částí vzatých stoupá až k jistému maximu, které se u rostlin kvetoucích 
nachází asi v hoření třetině mateřské lodyhy, pak počet kořenů opět mírně 
klesá. Délky kořenů souhlasí často s počtem kořenů, mnohdy však maxi- 
málních délek dosahují právě kořeny na párech z dolení třetiny mateřské 
rostliny vzatých: tyto kořeny bývaji sice většinou nerozvětvené, za to 
však tlustší a nezřídka velmi nápadně delší než kořeny u párů vyšších. 
Tato rozdílnost ve vývoji kořenů dle partií, z kterých páry reprodukuj ící 
pocházejí, mohla by se uvésti na př. na stáří pletiv, části kořenotvorné 
skládajících. Nej dolejší, nej starší části obyčejně neprodukují vůbec ko- 
řenů, partie o málo Vyšší pouze nečetné, avšak silné, nerozvětvené a 
mnohdy nápadně dlouhé kořeny, konečně páry z partií nej vyšších, nej- 
mladších vytvářejí kořenů nejvíce. Avšak některé pokusy, jak z dalšího 
vysvitne, poukazují i při tvorbě kořenové na důležitý význam látkových 
poměrů, takže rozměry a tvař kořenů bezpochyby zrovna tak souvisí 
s materiálem tu neb onu partii skládajícím jako forma prýtů úžlabních. 
Vedle počtu, délky, tlouštky a rozvětvení kořenů regenerovaných zají- 
mavou jest také pravidelnost V době, kdy se kořeny té neb oné části re- 
generují. Ve většině případů Vznikají nejdříve kořeny na párech z hoření 
polovice mateřské rostliny pocházejících, kdežto na párech polovice do- 
lení postupně od vrcholu mateřské rostliny k basi jen ponenáhlu se ob- 
jevují, takže na párech nejdolejších vznikají kořeny nejpozději.*) Jisté 
rozdíly dle místa na rostlině mateřské, z něhož pár pocházel, bylo možno 
shledat! i ve vývoji kořemi u Veyoniky. Páry, pocházejíc! z basální části 
použitých větví reprodukují kořeny s počátku pouze z nodů, kdežto na 
internodiu samém vznikají kořeny teprve o hodně později (vždy pouze 
*) Podobné rozdíly ve vývoji kořenů shledal jsem i na isolovaných listech 
Scrophularie, pocházejících z různých pater. 
III. 
