30 
Z řezné plochy). Naproti tomu páry, pocházející z konce větví, na nodech 
většinou kořenu vůbec netvoří nebo jen velmi slabě, za to na řezné ploše 
doleního internodia vznikají tu četné kořeny. Rozdíl tento oproti Scro- 
phulayii, na pohled dosti značný, není leč stupňový, neboť i u Sďophularie 
páry z nej dolejší partie rostliny mateřské vzaté netvoří kořenů na dolením 
internodiu, nýbrž někdy poblíže úžlabí, ovšem nikoli na nodu, nýbrž z báse 
úžlabních prýtu (hlízek). Nestudoval jsem dosud blíže vzájemného vztahu 
mezi regeneraci kořenů na dolením internodiu a na nodu, resp. na bási 
úžlabního produktu, pročež nemohu se určitěji Vysloviti o příčině těchto 
rozdílů místních. Jest možno, že zvláště u Scrophularie na váhu padá 
neschopnost pletiv basální části rostliny regenerovati kořeny, neboť místo 
jejich vzniku obyčejně takto posunuto jest u rostlin nej starších, aČ jiné 
okolnosti svědčí proti tomuto vysvětlení (na př. na odříznutých lodyhách 
s více páry listovými kořeny vznikají vždy nad řezem velmi blízko i tehdy, 
jde-li nej starším, nej dolejším internodiem) . Též povaha materiálu mohla 
by zde rozhodovati (srov. G o e b e 1, 1908, p. 177.) 
Nehledíc k témto výjimkám, váže se vznik kořenů u Scrophiilarie 
pouze na nej dolejší část doleního internodia, totiž na zónu většinou asi 2, 
nejvýše 3 mm vysoko nad dolením řezem příčným se táhnoucí; jenom za 
určitých okolností vystupují inserce regenerovaných prýtů výše nad ba- 
sální konec doleního internodia. Nikdy nevystupují kořeny u Scrophu- 
larie z řezu Samého. 
Při čtyřbokém tvaru lodyhy Scrophularie dobře lze rozeznati, které 
kořeny regenerované odpovídají té nebo oné straně páru listového, tomu 
neb onomu listu nebo prýtu. Většinou vznikaji kořeny ze stěn lodyhy 
pod listy a prýty umístěných, v menší míře ze stěn s oněmi skřížených. 
Zcela podobně u Veroniky snadno lze rozpoznat!, že kořeny na nodu vy- 
růstající dosahují různých délek a různého počtu na té neb oné polovině 
téhož nodu, dle toho, který z obou listvi nebo prvtů isolovaného páru byl 
ponechán a který byl amputován. Kořeny netvoří se tedy stejnoměrně 
nebo nepravidelně na bási doleního internodia u Scrophularie nebo na 
nodu, resp. z řezné plochy doleního článku u Veroniky, nýbrž převládají 
počtem, délkou, tlouštkou atd. na té straně, kde vnitřní podmínky byly 
jich vzniku příznivější. Že kořeny regenerované lokalisují se i na zcela 
rovných internodiích na různé strany lodyhy nestejně, pozoroval též 
Gentner (1909) při studiu asymetrie a anisofyllie: na hřbetní straně 
prýtů Begonia rex a Elatostemma sessile Vznikají kořeny dříve a četněji 
než na straně opačné, při čemž polovice čepele na straně hoření více jest 
vyvinuta než na straně dolení. A zrovna tak na isolovanj/ch prýtech 
anisofyllních rostlin (na př. Strobilanthus glomeraUis) Vytvořily se Gen t- 
n e r o v i na straně listu většího kořeny dříve a ve větším počtu, což obé 
uvádí na nestejné kvantum výživy v obou polovinách lodyhy. Do které 
míry zde výklad ten platí, seznati lze z pokusů, vykonaných na rost- 
linách se stavbou úplně symetrickou, jak v předešlém byly popsány. 
III. 
