40 
8™5 • — 9'"9 není možno přičísti na vrub pozorovacích chyb. Místo hvězdy 
určil H a r t w i g. Spektrum jest dle Harvard-ských určení Md ? . 
Literatura: C e r a s k i (A. N. 4151.), Hartwig (V. J. S. 44 . 7.), Pračka 
(A. N. 4196, 4221, 4284, 4323, I., II. 1. 2., III.). 
U Ursae minoris : Hvězda tato jest svojí červenou barvou dosti 
obtížná, za základ střední křivky světlosti vzaty byly elementy Pračkou 
odvozené: max = 2416647 -)- 327 E. Střední křivka světlosti probíhá 
celkem symmetricky a hladce, neboť malé oscillace vyrovnávají se ve 
svých středních hodnotách. 
V Booíis : Hlavní zájem při této proměnné bude jednou tvořiti 
otázka, zda perioda měny světelné jest konstantní, čili nic. Dosud získaný 
materiál nedovoluje určení eventuelních poruch, nehraj e-li ovšem zvláštní 
tvar křivky kolem maxima svoji úlohu. Střední křivka světlosti ukazuje 
přesně určené minimum, naproti tomu však před maximem nastupuje 
kalem S"" dlouho trvající stagnace vzestupu světelného, takže určení 
vlastního maxima jest při menším počtu pozorování dosti obtížné. Střední 
křivka světlosti odvozena byla pomocí elementů pro dobu pozorování 
1906 — 09 platících, jež jsou; max = 2417436 + 263 E. 
RR Bootis : Na moskevské hvězdárně odkrytá hvězda pozorována 
byla jednotlivě L u i z e t-em, H a r t w i g-em a soustavně Pračkou, 
který také první elementy odvodil. Perioda určována byla hodnotami 
184, 197 a posléze 196’7 dne, kterážto hodnota všem pozorováním dobře 
vyhovuje. Střední křivka světlosti probíhá nesymmetricky a zajímavo jest, 
že zde opět veliké oscillace světlostí nejen maxim, ale i větví se ve středních 
hodnotách hladce vyrovnávají, takže se zdá, že oprávněna jest doměnka, 
že střídají se pravidelně jasné a slabší fáse měny světelné. 
Literatura: Ceraski (A. N. 4110.), Liiizet (A. N. 4193.), Hartwig (A. N. 
4212.), Pračka (A. N. 4198, 4212, 4242, 4284, 4323, I., II. 1. 2., III.). 
X Coronae : Fleming objevila variaci této hvězdy, která dle 
udání probíhala v mezích 8"’3 — 11™5. Spektrální typus určen byl co 
Md . Graf f-ova pozorování potvrdila proměnnost této hvězdy, spo- 
čívala však, jak P r a č k o v a pozorování dokázala, na nesprávné identi- 
fikaci hvězdy, takže teprve pozorování téhož zákony měny světelné správně 
určují. Střední křivka světlosti založena jest na elementech max = 2417687 
+ 246 E a probíhá hladce v tvaru nesymmetrickém. Oba kulminační 
body této hvězdy jsou přesně definovány a žlutavá barva její neklade 
při určování světlosti žádných obtíží. Místo určil G r a f f. 
Literatura: Pickering (H. C. 111.). Grafí (A. N. 4127, 4289.), Pračka 
(A. N. 4196. 4242, 4284, 1., II. 2., IIP). 
V Coronae.: Silně nesymmetrická forma světelné křivky bude asi 
příčinou vedle sytě červené barvy, že určení maxim jest u většiny pozoro- 
vatelů dosti nejisto. Světlosti přibývá z dobře definovaného minima velice 
VI. 
