buňky jenom někdy reagují na přítomnost cizopasníka slabou hyper- 
trofií. Přes silnou infekci mohou kořeny zůstávati na živu. 
V jiných případech odumřely i rostliny, které naprosto nebyly tak 
silně infikovány, při čemž v kořenech byly shledány ponejvíce trvalé 
cysty cizopasníka. Zoospory (rejdivé výtrusy) pronikají do kořenu skrze 
epidermis. F a v o r s k i j nalezl mladá stadia jak ve vláscích kořenových, 
tak i v buňkách pokožky kořenové, jež dosud vlásků byly nevytvořily. 
V buňkách dochází bezpochyby k boji mezi cizopasníkem a jádrem hosti- 
telské buňky, kteréž někdy lze nalézti v těsném styku s cizopasníkem, 
při čemž jádro je většinou deformováno, ano i odumřelé. Mladí cizopasníci 
postrádají buněčné blány, jejich jádro je homogenní, jadérko poloměsíčité 
nebo vřetenovité a periferně uložené při bláně jaderné, cytoplasma má 
strukturu pěnitou, je však kolem jádra zhuštěna. 
Olpidiiim Brassicae nikdy neproniká až do svazku cévního (pleromu), 
nýbrž zůstává vždy v kůře. Nazí cizopasníci původně jednojaderní stá- 
vají se dvou- a čtyřjadernými, kolem jader zůstává nahloučena hustá 
cytoplasma, takže již v tomto stadiu plasmatický obsah buněčný do jisté 
míry je segmentován. Jednotlivé jednojaderné části souvisí spolu pouze 
cytoplasmatickými provazci, oproti zevnějšku jsou však opatřeny společnou 
plasmatickou vrstvou. Plasmatické partie stanou se zoosporami, jejichž 
strukturu však dle Favorskiho těžko lze vyšetřiti. Jich cytoplasma 
postrádá vakuol, jádro postrádá bezpečně dokazatelné a distinktní blány, 
Zoosporangium vytváří vyprazdňovací láčku, ale Favorskimu 
se nepodařilo způsob jejího základu poznati. Ač mohl zkoumati veliký 
materiál, přece se mu nepodařilo nalézti dělení jaderná. Také pro technické 
obtíže nebylo mu možno bližšího něco stanovití o vývoji a stavbě trvalých 
cyst. — 
Jak vidět, jsou ještě některé nevyjasněné momenty v našich zku- 
šenostech o druhu Olpidium Brassicae, který přece vlastně z Monolpidiaceí 
je nejlépe ještě znám. 
Neznáme dělení jaderných, dále vytváření a stavbu vyprazdňovací 
láčky a také stavbii trvalých cyst. Těmto otázkám jsem věnoval pozornost, 
když jsem se odhodlal věnovati druhu tomuto práci. Nemohu říci, že 
bych byl vše rozřešil, co bych si byl sám přál, ale při chudobě zpráv 
o Olpidiaceích vůbec uveřejiruji své nálezy přece. 
Materiál fixován ve slabém roztoku F 1 e m m i n g o v ě a barven 
jednak H e i d e n h a i n o v ý m haematoxylinem, jednak safraninem 
po slabém moření v taninu. 
Nejmladší stadia jsou kulovitá, cytoplasma je znritá, bez vakuol. 
Pak vzrůstá cizopasník, jeho cytoplasma stává se vakuolovitou, jádro 
podržuje polohu centrální. I ono vzrostlo značně, obsahuje jemně vlák- 
nitou anebo zrniton hmotu, jež se safraninem nebarví a zrračně velké 
jadérko, jež je vřetenovitého tvaru a ke bláně jaderné přiléhá (tab. I,, 
obr. 1). Jádro buňky hostitelské leží jen irěkdy těsně při parasitu a, jak 
VIII. 
