4 
neboť nalezl jsem individuum, ve kterém všecka jádra se dělila a také 
ona, která byla uložena v láčce (tab. I., obr. 9, 10). Všecka stadia v celém 
parasitu byla stejná. Vřeténko bylo velmi slabě vyvinuto, chromosomy 
nezdařilo se mi rozpoznati a sečísti. Křižovitými tyto figury nebyly. Jako 
křižovité označovány jsou ony dělící figury, při nichž ve stadm jaderné 
desky equatoriální se dělí ve směru osy vřeténka jadérko, jakž jsem to též 
u SoYolpidium Betae shledal. Lze tedy souditi, že se tu jadérko rozpustilo 
a dělení to — podobně jako dělení, které jsem nalezl u druhu Olpidimn 
Salicorniae, bylo by analogické dělení reprodukčnímu, známému u Plasmo- 
diophoracei. Potom rozrýhuje se cytoplasma v jednojaderné zoospory 
a sice jednak zaškrcením, jež ze zevnějšku postupuje, jednak vytvářením 
a rozšiřováním se vakuol uvnitř cytoplasmy. Že vedle zaškrcování též 
vakuoly při segmentaci spolupůsobí, dokazují zvláště poměry v láčce, 
kde segmentaci výborně lze sledovat! (obr. 11, tab. I.). Zoospory jsou 
kulaté, jednojaderné, jadérko malé a ke bláně jaderné přilehlé; také jádro 
samo leží při periferii zoospory (tab. I., obr. 15). 
Láčka vyprazdňovací vzniká jako vychlípenína zoosporangia na 
straně k periferii kořenu obrácené. Jeho blána je vždy tenčí než blána 
zoosporangia, někdy se zdá, jakoby tato byla papilou mladé láčky pro- 
tržena. Vrchol láčky zůstává vždy prost jader. Láčka roste, až vynikne 
z kořenu ven, takže její délka u individuí hlouběji v kůře uložených průměr 
zoosporangia několikráte přesahovat! může. Vrchol láčky z kořenu vyční- 
vající jeví se nakonec jako by vyplněn homogenní hmotou slabě barvitel- 
nou, v níž nelze další struktury dokázati a jež dělá dojem nějakého slizu. 
Zoospory diferencují se pouze v basální části láčky, z oné konečné části 
cytoplasma vymizí. LT otevřených láček konečná část chybí a myslím, 
že se ve vodě byla rozpustila (obr. 13, 14, tab. L). Vyndáme-li infikované 
kořeny z půdy a vložíme je do vody, vyrejdí v několika vteřinách ze zralých 
zoosporangií výtrusy. Počátek pochodu toho je velice obtížno sledovat!, 
mně se to aspoň nepodařilo. Myslím však, že při styku s vodou konečná 
část láčky rychle nabubří a pak se ve vodě rozpustí, načež zoospory vyrejdí 
ven. Rozhodně, jak také z Woroninových pozorování vysvitá, 
nevyjde tu celý obsah zoosporangia najednou a v souvislosti ven z láčky, 
aby se teprve před ní v jednotlivé rej divé výtrusy rozdělil, nýbrž láčkou 
rejdí ven již zcela odděleně samostatné výtrusy. 
W o r o n i n pozoroval, že se někdy vyprazdňovací láčky otevírají 
již v kořenových buňkách samotných, dříve než proniknou z kořenu ven. 
Toho jsem já neviděl. Vždy rostly láčky radiálně k periferii kořenu a sice 
i tenkráte, když se nalézaly V endodermis, neboť až do té mohou vniknout!, 
ač ovšem poměrně vzácně se tak děje. Většinou zůstávají omezeny na 
pokožku a buňky korové. V perikambiu neviděl jsem cizopasníků těchto 
nikdy. Láčka vyprazdňovací neroste sice zcela přesně radiálně a přímo, 
ale na příčných i podélných řezech infikovanými kořeny lze se přesvědčit!, 
VIII. 
