že celkem míří vždy k periferii. Homogenní konečnou část vytvoří teprve, 
když byly nejzevnější živou buňku kořenovou opustily. 
Cysty lze těžko barvití. Shledal jsem je, pokud jádra byla zbarvená, 
vždy jednojadernými. Jen v odumřelých kořenech nalezl jsem několik 
cyst vícejaderných (obr. IG, tab. I.), které se asi chystaly k vytvoření 
zoospor. K čemuž také poněkud naduřelá jejich exine poukazovala. 
V mých kulturách zprvu se objevoval pouze druh Olpidium Brassicae. 
Jeho zoosporangia byla kulovitá a vytvořovala jedinou láčku vyprazdňo- 
vací. Jen ve starších kořenech druhotně tloustnoucích nalezl jsem též 
parasity s zoosporangiemi protáhlými a jednou láčkou vyprazdňovací 
opatřenými, kteréž tedy tolikéž ke druhu Olpidium Brassicae čítati třeba. 
Později objevil se v mých kulturách také druh Olpidium Borzii. 
Jeho zoosporangia byla již svou tlustší blánou odlišná (tab. I., obr. 18) 
a vyznačovala se také svým protáhlým tvarem. Dále vytvářela větší 
počet vyprazdňovacích láček. Nalézala se vždy v rhizodermis (kořenové 
pokožce) nebo v zevní vrstvě korové, takže se i tím odlišovala od druhu 
předcházejícího, který též hlouběji vniknouti může. 
Zprvu jsem se domníval, že tu jde pouze o větší exempláře druhu 
Olpidium Brassicae, ale mohl jsem se přesvědčit!, že také vnitřní strukturou 
se tento druh od druhu O. Borzii liší. O. Borzii zvětší se totiž po rozmno- 
žení jader velmi rychle, při čemž cytoplasmy nepřibývá ve stejné míře, 
pročež uvnitř zoosporangia vznikají velké vakuoly (tab. I., obr. 17). kdežto 
cytoplasma jádra chovající tvoří nástěnný povlak. I později, když zoospo- 
rangium bylo vytvořilo již blánu, lze dokázat! v centrální jeho cytoplasmě 
jader skoro úplně postrádající velké vakuoly (tab. I., obr. 18) . Proto myslím, 
že je Olpidium Brassicae druh od O. Borzii odchylný, jak dle zevních znaků 
také de Wi Id eman soudil. Třeba však výslovně přiznali, že v úzkých 
buňkách i Olpidmm Brassicae může jevili tvar protáhlý. Ale vždy chová 
jenom malé, difusně rozložené vakuoly, mezi nimiž také difusně jsou roz- 
ložena v celém nitru zoosporangia jádra. To také vysvítá z Favor- 
s k i h o znázornění O. Brassicae. U tohoto druhu nikdy se rreobjeví v zoo- 
sporangiu centrální partie jader prostá, nýbrž bud jsou jádra stejnoměrně 
v zoosporangiu rozložena nebo dokonce ve středu jeho nahloučena 
(tab. I., obr. G). 
Velikost obou druliii velmi varíruje, takže by nemělo významu uvá- 
dět! rozměry. I v téže buňce mohou býti zoosporangia nejriiznější velikosti 
(tab. I., obr. 14). 
V rej divých výtrusech leží jádro při periferii, pravděpodobně je v ně- 
jakém spojení s brvou. 
Pozoruhodný je zjev, že vyprazdňovací láčky tak dobře naleznou 
cestu z kořenu ven. Jak jsme viděli, rostou láčky jejich dosti pravidelně 
ve směru radiálním. Vzpomeneme-li známého zjevu, že jsou vlákna houbová 
nebo i láčky klíčících spor velmi dobře chemotropické, insp. aěrotropické, 
jak na př. Miyoshi a Celakovský jun. dokázali, snadno jsme 
VIII. 
