6 
vedeni k domněnce, že vyprazdňovací láčky jsou vedeny z kořenu ven 
aěrotropně, t. j. směrem dovnitř difunduj ícího kyslíku. Méně pravdě- 
podobným zdá se mi býti, že jsou láčky vedeny ve směru svého vzrůstu 
proudem vodním nebo s ním do centra kořenu proudícími nerostnými 
solemi. Tyto otázky hodlám experimentálně řešiti. 
* 
V kořenových buňkách tenkých kořenů postranních zelí {Brassica 
olemcea) nalezl jsem často parasita, jejž v nej mladším stadiu těžko bylo 
rozlišit! od druhu Olpidiími Byassicae, kterýž však později objevil se býti 
příslušníkem jiného rodu Chytridiaceí. 
Nejmladší dobře rozeznatelná stadia jsou jistě ona, kde cizopasník 
má přibližně tvar hruškovitý a přisedá těsně ke stěně buněčné (tab. II., 
obr. 1, 2, 4 a). Je jednojaderii}! a hustá plasma zpi-avidla chová silně barvi- 
telné chuchvalečky. V jádru bylo možno stanovit! centrálně položené 
jadérko, jež však nikdy nemělo tvaru vřetenitého, kterým je tak charakteri- 
stický pro nejmladší stadia druhu Olpidium Byassicae. V tomto stadiu je 
cizopasník bezblanný. 
V dalším stadiu počíná cizopasník na volném pólu vysýlatí pseudo- 
podíovité výrůstky (tab. II., obr. 3 — 6), které jsou z počátku krátké a tupé, 
později však ve vláskovítá tenká vlákénka se prodlouží (tab. II., obr. 7, 7a). 
Poněkud ztloustnou a na jejich povrchu objeví se jemná, homogenní blána, 
stejně jako na těle cizopasníka samotného. Vlákénka ta vyrůstají pouze 
na jednom pólu buňky, někdy větší počet jich v jednom bodě (tab. II., 
obr. 8), jindy jenom jedno vlákno silné (tab. II., obr. 2 1), které se na svém 
konci rozvětvuje. Vlákna jsou v celém svém průběhu stejně tlustá, vysý- 
lají kratší nebo delší větévky postranní (tab. II., obr. 11, 21). jež někdy, 
ač vzácně, na svém konci jeví kulovité naduření (obr. 11). 
Z počátku jsou cizopasníci upevněni ke bláně buněčné, zdá se však, 
že se od ní později mohou uvolnit!, takže by pak mohly volně v buňce 
ležeti. Vláknitá, hladká haustoria nepronikají nikdy skrze blánu buněčnou 
z jedné buňky do druhé. Když byl cizopasník definitivní velikosti svojí 
dosáhl, do kteréžto doby zůstává jednojaderným, počínají se v jeho nitru 
vytvářet! zoospory, před kterýmžto pochodem se jádro silně zmnoží a 
haustorie pozvolna degenerují. Při tom stávají se varíkosními a pozvolna 
mizí (tab. II., obr. 12). Po té vytvoří cizopasník krátkou, rovnou vyprazdňo- 
vací láčku, jež však nevyrůstá z buňky hostitelské ven, nýbrž v jejím nitru 
ústí (tab. I., obr. 10, 15, 17, 18). Láčkou vyprazdňují se pak zoospory. 
Láčka, pokud j sem pozoroval, vždy vyrůstá na tomže pólu, na němž i rhizoidy 
vznikají. Někdy nalézáme v hostitelské buňce, v níž vyprázdněné zoospor- 
angium leží, také ještě některá vlákna haustoriová (tab. II., obr. 10). 
Že taková zoosporangia mohou ještě připojena b^Hi ke bláně buněčné, 
dokazuje případ znázorněný v obr. 13 (tab. II.). 
Vedle zoospor může cizopasník vytvářet! také trvalé cysty. I při tom 
VIII, 
