9 
na pseudopodiích, snad jen jako zhuštěná exoplásma. Rozhodně nelze 
na pseudopodiích, pokud nejsou definitivně přeměněny ve stejnoměrně 
tlustá vlákna, stanovití nějaké zvláštní blány. 
Zopf (1884, p. 184) pozoroval u svého druhu Amocbochytrium rhizi- 
dioides tolikéž vytváření se haustorií a myslím, že tu jde o stejný pochod 
jako u Entophlyctis Bmssicae. Je však možno, že u Arnoebochytria pseudo- 
podia od počátku jsou opatřena jemnou blankou. 
Zopf označuje vlákna právě zmíněná jako mycelium. Fischer 
jako rhizoidy, stejně také Atkinson (1909). Myslím, že indiferentní 
označení vláken jako haustoria je nej vhodnější, ježto zpravidla na my- 
celium klademe vyšší měřítko. Haustoria rodu Entophlyctis a vůbec Rhizi- 
diaceí jsou bezjaderná, jsou proto trvale odvislá od basálního vegetativního 
těla jádro chovajícího; jsou vlastně jenom jeho přívěsky, jsou to tedy 
pouhé části jedné buňky, a stojí ve službách absorpce látek živných. Není 
vyloučeno, že u forem vícejaderných jádra i do haustorií vcestují a že tímto 
způsobem skutečné mycelium povstati může, jak je u některých Hypho- 
chytriaceí diferencováno. V tomto ohledu mohly by Rhizidiacee se stano- 
viska srovnávacího býti velmi důležitými. Biologii jakož i systematickému 
postavení Olpidiaceí věnovati chci jednu ze příštích částí těchto příspěvků. 
Při té příležitosti budu také referovati o důležité práci, kterou nedávno 
uveřejnil Bally (1911). 
Dodatkem ku svému poslednímu (III.) příspěvku připomínám, 
že se mi teprve nedávno dostala do rukou G r i g g s o v a práce o Mono- 
chytrinm (1910). Práce ta je zajímavá vzhledem k Olpidpmn Salicorniae 
proto, poněvadž Monochytrinm tolikéž zaviňuje hypertrofii buněk a dále 
poněvadž jeho trvalé cysty jsou dvoujaderné, kterážto dvoujadernost 
dala se bezpečně vyložit! jako následek splynutí dvou mladých cizopasníků 
do hostitelské buňky vniknuvších. Tím nabývá můj výklad o původu 
dvouj adernosti cyst u Olpidium Salicorniae na pravděpodobnosti. 
VIII. 
