3 
V severní části Rudohoří ležívá Uhligův karton pod starší sérií rudo- 
nosnou, Bockhův perm pod karbonem. Uhlig převrácený sled vrstevní si 
vysvětluje překocenými, isoklinalními vrásami, jak lze vyčisti z jeho pro- 
filu severní částí Spišsko-Gemerského Rudohoří (1, obr. 23.). Naproti tomu 
postrádám ve většině ostatních prací tímto územím se zabývajících akcen- 
tování této okolnosti, ba namnoze se mluví na př. o karbonských a perm- 
ských slepencích, křemencích atd. v nadloží zelených břidlic tam, kde jsou 
ve skutečnosti v jejich podloží. 
Na základě svého mapování a svých studi tektonických rozeznávám 
v našem území; 1. starší palaeozoikum, k němuž čítám: a) pásmo slepen- 
cové, b) poríyroidové, c) diabasové s chloritickými břidlicemi, 2. gabbro; 
3. karbon; 4. pásmo triasové; 5. sedimenty diluvialní a alluvialní. Od- 
chyluji se tedy hlavně ve skupině prvé od obvyklých názorů, neboť pásmo 
slepencové by patřilo k Uhligovu karbonu a Bockhově svrchu, karbonu a 
permu, pásmo poríyroidové pak odpovídá dle názorů Bockhových svým 
stářím karbonskému svraštění. Normální sled vrstevní staropalaeozoického 
pásma lze sledovali dle mého názoru v profilu Vogelsbergem přes Sturtz 
(viz prof. A — B), kdežto karbon tvoří pouze tektonické kry (prof. E — F) 
a trias jest oddělena od staršího horstva na severrr velkou dislokací. A mají-li 
dnes geologicky mladší horniny místy třeba vyšší stupeň krystallinity nežli 
geologicky starší, nesmí nás to již překvapili, kdy nauka o kontaktní 
metamorfose nás poučila, jak dalekosáhlá miiže býti proměna hornin způso- 
bená intrusivními lakkolity nebo batholity. 
Chci nyní postupně popsali jednotlivá pásma mnou stanovená, a to 
nejprve se stanoviska stratigrafického a petrografického. 
I. Pásmo slepencové. 
V tomto nejspodnějším, celkem k jv zapadajícím pásmu rozeznávám 
slepence někdy velmi hrubé, někdy brekciovité neb drobovité, droby, 
drobové břidlice, hlinité břidlice často písčité, slídnaté pískovce, červené 
křemence a křemencovité břidly. Lavice jmenovaných hornin přechází- 
vají v střídavém uložení navzájem do sebe a pouze slepence vystupují co 
poněkud stálejší horizont, pročež jsem volil pro celé souvrství název ,, pásmo 
slepencové". Na basi téhož přicházívají husté, málo lesklé hlinité až kře- 
mité břidlice barvy červené. 
Slepence bývají obyčejně červené, někdy i bělavě žluté a obsahují 
hlavně valounky křemenné, vzácněji úlomky talkovité horniny, jaká 
v našem území aspoň v nadloží slepenců se nikde nevyskytuje. Tmel bývá 
křemitý, často s hojnou slídou nebo chloritem a krystallický. Častěji jest 
slepenec zbřidličňaten. Jsou-li úlomky hlavně křemenné více méně hra- 
naté, přechází slepenec v brekcii neb brekciovitý slepenec, kdežto ubýváním 
velikosti klastického materiálu přechází v drobovité slepence a droby. Tyto 
1 * 
X. 
