7 
ných pásem, z nichž aspoň pásmo diabasů a chloritických břidlic jest určité 
starší karbonu. 
2. Kdyby byl slepenec stáří permskeho, měl by aspoň pravděpodobně 
obsahovat! též valouny a úlomky starších gabber, diabasů, chloritických 
břidlic, karbonských vápenců a břidlic atd. Ač jsem po těchto v celém 
území bedlivě pátral, nemohl jsem jich přece nikde v slepencích nalezti. 
3. Melafyr, dle S t u r a (3, str. 359) typický průvodce permských 
vrstev v Karpatech, našemu území úplně schází. 
4. V načervenalých břidlicích pásma slepencového našel jsem otisky 
rostlinné, jež úplně připomínají staropalaeozoickou floru odjinud známou. 
O těchto otiscích bude zvláště pojednáno. 
5. Na Gugle našel jsem zkamenělinami doložený spodní a svrchní 
karbon ve facii vápenců a černých břidlic, bez veškerého spojení s pásmem 
slepencovým, jehož spodní (dle uložení u nás svrchní) části se připisuje 
stáří svrchního karbonu. Není pravděpodobné ani vysvětlitelné, že by 
těsně vedle sebe vystupovaly jednak slepencová a drobová, jednak vápen- 
cová a břidličná facie svrchního karbonu. Mimo to jsem zjistil, že karbon 
na Gugle zapadl dle zlomů do gabbra. 
6. Není diskordance mezi domnělým permským a svrchnokarbonským 
slepencem a staršími útvary, jak by se dala vlivem varisského svraštění 
očekávat! . Naproti tomu v Alpách byla na četných místech dokázána. 
Ač jsem se sám dlouho vzpíral nynějšímu svému názoru o stáří pásma 
slepencového, neboť by tu vystoupilo starší palaeozoikum ve zvláštní, 
doposiid v Karpatech neznámé facii, přece nemohi: jinak, nežli z uvedených 
důvodů jej hájiti. 
II. Pásmo porfyroidové. 
Stvo.tigyafíe. 
Sem čítám řadu fyllitických a sericitických hornin, vzniklých hlavně 
proměnou křemitých portýrů a keratofyrů a jejich tuffů. Vystupuji ze- 
jména na Vogelsbergu a Konigsbergu v nadloží slepencového pásma. 
Kónigsberg. Na jižním úpatí západně od Mlýnků vystupuje porfy- 
roidové pásmo v podobě fyllitických hornin, obsahujících pásky a vložky 
zřejmě tuffovitého materiálu, nebo sericitické horniny, prozrazující na- 
mnoze svou porfyrickou povahu. Celkem jest úklon k jv pravidlem; 
odchylný úklon k sz na 2 místech tu stanovený přičítám jen podřízeným 
vráskám nebo vlivu blízkého zlomu. Podél hranice mezi porfyroidy a pás- 
mem slepencovým táhne se přes Kónigsberg pásmo obvalů, svědčící o tom, 
že již staří horníci dobře poznali průběh hlavních rudních žil na rozhraní 
obou jmenovaných pásem. Též na vých. svahu Konigsbergu nalézáme 
v místech, kde vychází pásmo porfyroidové, četné stopy po bývalém dolo- 
vání. Vedle tmavých fyllitických hornin s vložkami tuffovými shledávám 
zřejmě metamorfované a stlačené porfyrické horniny. 
Vogelsberg. Zde shledáváme pokračování popsaného pásma, rozdě- 
X. 
