8 
lené ovšem zlomy ve tri kry postupně k jihu posunuté. Pěkné kusy fylli- 
tických hornin s pásy tuffovými spatříme na záp. svahu Vogelsbergu již 
v druhém údolíčku nad Mlýnky, pak vystupují porfyroidy jižněji v údolí 
Malé Rabenseifen na př. hojně u štoly Cilli, dále na vých. kraji naší mapy 
na haldě i v okolí opuštěné štoly. 
Na Ebersbergu našel jsem úlomky porfyroidů v erosivním zářezu na 
cestě, vedoucí z údolí Gelnice přes sev. svalr Ebersbergu na Guglu, pak 
západně odtud v brázdě, vedoucí k štole Marii. Oba výskyty mohly by 
snad poukazovat! k tomu, že i tu leží pod diabasem pásmo porfyroidové. 
Výskyt tuffovité horniny některým porfyroidům podobné na nejjižnějším 
cípu Stadtbergu dal by se snad vysvětlit! antiklinálním slohem pravdě- 
podobně tu panujícím. Dále zjistil jsem temné fyllitické břidlice, oněm 
z pásma porfyroidového podobné na haldě poblíže slepé cesty od kříže 
na sev. svah Gugly vedoucí; i to by svědčilo o výskytu porfyroidů v pod- 
loží pásma diabasového. V údolí Florenseifenském vyškytají se pak místy 
přímo v nadloží slepenců úlomky černé porfyroidické břidlice, z nichž re- 
konstruováno na mapě úzké pásmo. 
Petrografie. Zásluhou S c h a f a r z i k o v o u *) byly poprvé kře- 
mité porfyry, jejich tuffy a produkty metamorfosy v Karpatech zjištěny 
a popsány (10, 11). V spisech uvedených lze nalézt! též podrobný jejich 
popis. Horniny pásma porfyroidového bývají velmi dokonale břidličnaté 
nebo plástevnaté barvy šedé, šedočerné neb nazelenalé, někdy bíle skvrnité 
neb pruhované; v tomto případě připomínají ještě původní svou porfy- 
rickou strukturu. Poblíže žil rudních bývají úplně proměněny v zelenou 
celistvou sericitickou břidlici a hojně impregnovány rudami a uhličitany. 
Makroskopicky rozeznatelný jsou hlavně jen křemen a slída. Mikrosko- 
pická struktura bývá kataklastická nebo brekciovitá, někdy se stopami 
a zbytky původní porfyrické struktury hlavně v podobě vrostlic kře- 
menných. 
Mikroskopicky jsou porfyroidy složeny hlavně z křemene a živce 
(nejčastěji albit), podružně též světlé slíd}/ co produktu rozkladu živcového. 
Křemen bývá úplně rozdrcený v jemnoii a drobnou jakousi základní 
hmotu, v níž se vyškytají místy větší individua křemenná obrysu poněkud 
krystalického s okrajem někdy patrně magmaticky korrodovaným. 
Mezi drobnými křemeny leží též nelamellovaná zrna živcová, patrně 
albitová, vlivem skoro stejné výše lámavosti světelné od křemene téměř 
nerozeznatelná, avšak rozkladem svým a v konv. polar. světle se přece 
jen prozrazující. Vrostlic živcových jsem neshledal. Světlá slída, sericitu 
podobná, bývá velmi hojně zastoupena, někdy tvoří až polovinu celé 
hmoty. Pruhy slídové obklopují rozdrcené čočky křemenné, ač i v aggrega- 
*) Laskavostí pana báňského rady proí. Schafarzika mohl jsem některé origi- 
nály k jeho pracím a příslušné výbrusy prohlédnouti. Byly mi jím ochotně zaslány, 
začež mu upřímné díky vzdávám. 
X. 
