10 
1 . Původní analysa. 
2. Tato přepočtena na 100 po přibližném na základě mikroskopi- 
ckého zkoumání stanoveném odečtení Fcg Og ( 2 %) na hydroxyd železa, 
FeO (3%) na Fe COg, Ca O ( 1 %) na Ca COg, Mg O ( 1 - 1 %) na Mg COg, 
H 2 O ( 0 - 6 %) na hydroxyd železa a Fe S 2 co pyritu. 
3. Molekulární složení v %. 
Vzorec horniny dle Osanna a Grubenmanna jest tedy; 
^71-5 ^10-5 G /s-5 ^1-7 • 
5 = absolutní množství Si O 2 + po příp. Ti O 2 . 
A = Součet alkalií vázaných AI 2 O 3 v poměru 1 : 1 . 
C = Množství Ca O vázaného AU O 3 v poměru 1 : 1 . 
F = Součet Fe O + Mg O -f po příp. ještě zbývající Ca O (= Af). 
M = Množství Ca O nevázané AI 2 O 3 . 
T = Množství AI 2 O 3 , zbývající po nasycení alkalií a Ca O kysličníkem 
hlinitým. 
SiO 
K = Poměr množství Si O, k ostatním kysličníkům; K = . 
^ 6A+2C + F 
a, c, f = Číselné hodnoty A, C, F přepočtené na součet 20; jsou to 
Osannovy projekční hodnoty. 
Z procentového složení molekulárního dal by se obsah horniny analy- 
so váné rozpočísti ovšem přibližně na 27% paragonitu, přes 4% sericitu, 
27% albitu a zbytek by náležel hl. křemeni, skrovně zastoupenému chlo- 
ritu a turmalinu. Vysoký obsah Mg O v analyse poukazuje k tomu, že 
v analysovaném kuse byl snad též spinell. Hornina naše jeví značnou pří- 
buznost s Engadinským sericitickým fyllitem, jejž uvádí Grubenman 
(13) ; jest původu eruptivního a má vzorec Sgg.; G /s ^i- 9 - Projekční 
body obou hornin leží v 2 . sextantu Osannova trojúhelníku (viz obr. 1 ., 
str. 26.), kdež umístněny bývají též projekční body křemitých portýrů 
(14) vůbec. 
V znik a stáří porfyroidii. Schafarzik ( 11 ) poprvé poznal pravou 
povahu pásma porfyroidového, jež dříve obyčejně bylo uváděno pod 
názvem sericitických břidlic neb rul. Sledoval u Rožňavy přímo přechody 
od skoro neporušených křemitých portýrů k úplně břidličnatým porty- 
roidům a dále k bělavým až žlutavým, hlavně ze sericitu složeným břidli- 
cím. Poznal též, že vedle pravých křemitých portýrů přicházejí jejich 
tutty, ve stavu metamortovaném od prvých ovšem velmi těžce rozezna- 
telné. Ku křemitým portýrům a jejich tuffům přistupují v pásmu porfy- 
roidovém dle mého náhledu místy též křemité keratotyry a tutty jejich. 
Tak na př. vyvřelina, z které povstal náš analysovaný portyroid, byla 
bohata na sodnaté alkalické živce, jak lze souditi ze značné převahy Na 2 O 
nad K 2 O. Touto nadvládou Na nad K liší se však právě křemité keiato- 
fyry od křemitých portýrů. Neváhám tedy, označiti původní horninu, z níž 
X. 
