20 
pech četných štol, otevřených v gabbru za účelem dob5rvání železných, 
měděných, kobaltových a niklových rud. Apofysám gabbrovým zdají se 
náležeti výskyty na sev. úpatí Gugly naproti Konigsbergu, na slepé cestě 
od kříže vých. na Guglu a na cestě od kříže směrem jv na Guglu. Ojedi- 
něle vyskytují se gabbrovité horniny v údolí Gelnice mezi Sturtzou a Ba- 
binou. Vystoupení gabbra mohlo by tu souviset! s antiklinalou pásma 
diabasového v čáře sedlové roztrženou, takže se tu lehce mohlo dostati 
magma gabbrové do vyšších poloh. 
Metamorfované gabbro má makroskopicky vzezření amfibolitu; bývá 
bud břidličnaté nebo vzácněji plástevnaté nebo zrnité. Pouhým okem 
zpravidla lze rozeznat! již amfibol a živec ; převládá-li první, jest gabbra 
barev tmavších, přibývá-li živců, jest barvy světlejší. Někdy střída í se 
pásky složené hlavně ze živci! s pruhy amfibolovými. Pobhže dislokací 
a žil rudních vystupuje též makroskopicky křemen. 
Struktura mikroskopická bývá obyčejně granoblastická neb poikilo- 
blastická. Někdy skupiny tabulovitých živců a amfibolů poukazují co 
reliktní struktura na povahu gabbrovitou. 
Mikroskopicky shledal jsem v četných výbrusech gabbrových amfibol 
zelený, modravý a hnědý, aktinolit, saussuritované plagioklasy (zoisit- 
epidot), nehojný orthoklas, mikroperthit, křemen, kalcit, biotit, chlorit; 
akcessoricky granát, skapolith, zirkon, rutil, titanit, leukoxen, ilmenit, 
pyrit, magnetit, haematit a chalkopyrit. 
Amfibol. Hojně jest zastoupen amfibol zelený, silně pleochroický 
|! c zeleně, || a žlutavě, b || žlutozeleně, při čemž c > b > a. Jest opt. 
negativní a c : c v řezech přibližně vertikalných 14 — 18"; disperse jest 
v > p. Někdy se objeví H c poněkud modravý ton, připomínající na 
glaukofan, od něhož však se liší zelený amfibol uvedeným větším úhlem 
zhášení. Bývá většinou Zachovalý, místy však se mění v chlorit a epidot 
po příp. zoisit za vylučování kalcitu a železných rud na trhlinách; někdy 
uzavírá též apatit a zirkon; v jednom případě též krystall živcový. Vedle 
zeleného amfibolu vyskytuje se tu též namodralý s prvým nepravidelně 
srostlý; jeví též stejnou absorpci, pouze H c jest barvy modré. Na mno- 
hých místech zdá se, že vzniká ze zeleného amfibolu, při jehož krajích se 
zpravidla vyskytuje. I hnědý amfibol jsem našel s absorpcí c — b > a, 
a to II c hnědý, 11 b hnědý, ll n nažloutlý; měnívá se v zelený, stébelnatý 
amfibol, jak to bývá v gabbi-ech vůbec častým zjevem. Někdy kompaktní 
amfibol zelený jest zastoupen aktinolitickým v aggregatech stébelnatých 
až vláknitých s absorpcí c > b > n, jaké vznikávají z pyroxenu. I tento 
amfibol měnívá se v chlorit za vylučování titanitu a hojného epidotu. 
Živce bývají většinou proměněny v saussuritickou hmotu, vzácněji 
jest ještě původní dvojčatné lamellování bývalých plagioklasů zachováno. 
Při saussuritisaci vznikají hlavně epidot, zoisit a muskovit. Epidotu bývá 
více nežli zoisitu, neboť sousední amfibol mohl poskytnout! dostatek Fe 
k vytvoření prvého. Proto také bývají živce na krajích, kde se stýkají 
X. 
