31 
VIL Diluvium — alluvium. 
Nepatrné zbytky nánosů toků diluvialních shledal jsem jen na něko- 
lika málo místech. Tarasovitý nános složený ze štěrkovitého materiálu 
nalézá se v údolí Florenseifenbachn hlavně naproti ústí údolí ,,Unter Stein“. 
Počátek tohoto údolí jest zasypán ssuťovým kuželem, svědčícím o tom, že 
směr tokii říčních tu byl v diluvialní době jiný nežli dnes. Menší tarasy 
shledal jsem v údolí Unter Stein. Stopy tarasových stupňů vystupují pak 
po březích bývalého rozsáhlého diluvialního jezera mezi Palzmannovou 
hutí na jihu, Dobšinskou Massou a Dědinkami na severu. Zbytky taraso- 
vitého nánosu leží na jz cípu Konigsbergu nad silnicí aspoň 2U m nad 
dnešním tokem Gelnice; obsahují valouny a úlomky všech hornin v našem 
území se vyskytujících. Stopy diluvialních tarasů shledávám pak na růz- 
ných místech hlavně dolního toku Biely Vody. Na mapě vyznačil jsem pouze 
patrnější zbytky diluvialních tarasů. Svahová ssuť na úbočí vrchů jest 
hlavně stáří alluvialního. Na severním svahu Gugly nad údolím Gelnice 
shledal jsem v místech zvaných ,,Blaufeuer“ při vykopávce základů pro 
stavení nové hutní společnosti na spracování měděnných rud zdejší kra- 
jiny' mocnost svahové ssuti přes IV-yVi. Vespod byla hlína s málo ssutí 
(1% m), nad tím jG ni úlomků díabasových a gabbrov}řch a výše m sva- 
hových hlín s hranatou ssutí. V širších částech svého údolí v oblasti inun- 
dační nanáší Gelnice recentní písek a štěrk. 
B. TEKTONIKA. 
Dříve nežli přistoupíme k podrobnému výkladu tektoniky naší kra- 
jiny, budiž nám dovoleno, zmíniti se stručně o tom, z jakého hlediska dlužno 
dnes se dívati na celkovou tektoniku karpatského horstVa. 
Genialni nauka o mocných přesunutých pokrovech západních Alp, 
šířená S c h a r d t e m, B e r t r a n d e m, L u g é o n e m, T e r m i e- 
rem, Ha u gem aj. byla přejata po tuhém boji většinou rakouských 
geologů pro východní Alpy. Pouze tak výborný znalec geologie Karpat, 
jakým byl U ,h 1 i g, mohl učiniti se zdarem odvážný pokus, applikovati 
tuto nauku též pro Karpaty co pokračování oblouku alpského (44). Srov- 
náme-li tedy Uhligovo původní rozdělení Karpat, jak bylo v úvodii uve- 
deno, s pozdějším, jež uveřejnil ve své ,, Tektonice Karpat“, shledáme, 
že ,, pásmo pískovcové" odpovídá v záp. a středních Karpatech co pokrov 
subbeskidický a beskidický nejstaršímu helvetskému pokrovu alpskému. 
Jižní ,, pásmo útesové" lze srovnati jako subpienninský a pienninský pokrov 
s východoalpským pokrovem lepontinským, kdežto ,, jádrové pohoří", 
„vnitřní pás" a ,, Uherské Středohoří" byly by aequivalentem systému 
východoalpských pokrovů ve Vých. Alpách. Naše území ležící ve ,, vnitř- 
ním pásu" odpovídalo by tehdy 2. a 3. částečnému pokrovu systému 
X. 
