36 
ckému dělení. Zatlačená větev dceřinná bývá slabší a na místě dichotomie 
bývá osa stlustlá. I příčné rýhy, jak je popisuje Potonié a Ber- 
nard (47 u Hostinella hostinensis, jsou snad místy pozorovatelné. Po- 
važuji jmenované zbytky rostlinné za velmi příbuzné, ne-li identické 
s českými rostlinami devonskými, a to s Hostinella hostinensis Pot. et 
Bern. Pozoruji dále značnou podobu s mnohými devonskými, Hostinellám 
podobnými rostlinami, které popisuje Nathorst (48) z polárních krajin. 
Též mnohé exempláře Rhodea condrusorum Gilk., které jsem viděl 
v Potonié-ově sbírce, jsou úplně podobny naším. *) 
Na jednom otisku pozoroval jsem zakřivení dichotomicky rozděle- 
ných os dceřinných, jak se to charakteristicky jeví u české Rhodea (?) 
hostinensis Pot. et Bern. (47, str. 13 obr. 8.). Podobna jest Sturova 
(49, tab. 4. obr. 4. — 6.) Hostinella hostinensis a částečně Dawsonova 
(50) Cyclopteris incerta (tab. 16., obr. 44.) a Gilkinetova Rhodea con- 
drusorum (51). 
Na dalších dvou otiscích zdá se mi trnovitý výběžek poněkud 
připomínati Psilophyton bohemicum Pot. et Bern. (47, p. 59, fig. 143.) nebo 
.Psilophyton princeps Dawson (52, pl. 9., obr. 98.), kdežto pupenovitý 
přívěsek činí dojem, že se snad jedná o formu příbuznou s jmenovaným 
Psilophyton, po příp. s Pseudobornia ursina Nath. (53, tab. 12., fig. 
1. — 7., tab. 14. obr. 5.). U jednoho otisku mám dojem, že osa byla po- 
kryta šupinami nebo listy podobně jak i; P o t o n i é-o v a Protolepido- 
dendron (47, obr. 91.). 
V shora uvedených vrstvách slepencového pásma vyškytají se tedy, 
ovšem velmi špatně Zachovalé, otisky kapradinovitých, po příp. plavuňo- 
vitých rostlin, jaké na jiných místech bývají považovány za devonské. 
Tak v Čechách v Barrandově étagi H, v Lenne-ských břidlicích německého 
devonu, v Belgii, v se v. Americe v státech New York, Maine a j. Všude 
nalézáme tyto otisky rostlinné v sérii hornin, petrograficky analogické naší, 
totiž v písčitých břidlicích a drobách. Popis devonského sledu vrstevního 
v státě Maine, odkud popsal Dawson zmúiěné zbytky flor}/, lze přímo srov- 
nati s našim pásmem slepencovým. I tam přicházejí rostlinné otisky v čer- 
vených, pískovcovitých břidlicích, přecházejících v červené slepence. Po- 
dobně u Cách skládá se spodní devon hlavně z červených břidlic a pískovců, 
kdežto pravé litoraln? vrstvy středního devonu jsou vyvinuty v podobě 
červených slepencovitých pískovců a břidlic. 
Z důvodů stratigrafických, petrografických, tektonických a palaeonto- 
logických pokládám tedy pásmo slepencové za devonské. Pravděpodobně jest 
v něm zastoupen (spodní a) střední devon, kdežto příkrovy vyvřelin v nad- 
loží by pak odpovídaly svíclrgln-i^^deyonu. Nejvíce ovšem zaráží tu okol- 
*) 2a svého pobili w!l^rlíně ukazoval jsem popsané zbytky rostlinné 
p. prof. Potonié-ovi *p. docentu (^othanpvi. Oba se vyslovili, že jsou roz- 
hodně starší permu, ppslední-. pak příhio příšivědčil mému názoru o devonském 
stáří této flory. Oběiůa děkuji za propůj'^^í hojné ifleratury. 
