7 
4. Systém (11) lze však také patrně rozřešit! pouhou quadraturou, 
je-li Bi = 0 nebo je-li Cs = 0. 
Pro s = 1 vyžaduje podmínka = 0 dle (9), aby x H — (pí = 0 
čili, dosadíme-li hodnoty za / z odst. 2. a upravíme-li, 
k{—) [h — I] — — ř = 0; řešení této rovnice vzhledem k jest vše- 
\(pj ' ' (p (p ' 
obecně vyjádřeno v nevýhodné irracionální formě. Předpokládáme-li 
V 1/ Jt 
však h l — k i = 0, má rovnice tato racionální kořeny — = , 
Podobně chceme-li, aby Q = 0 čili aby tp L — z K = 0, jest nutné 
vyhověti téže podmínce pro — 
i = 0 
čili 
^ ^ ^ ■ 1 7 í, ■ 
— = ^ supposice h l — k i = Q. 
Tím tedy naznačen druhý způsob, jak utvořiti systémy řešitelné 
quadraturou. Zvolíme libovolně (p, ;c, t a utvoříme hodnoty h, i, k, l, 
aby vyhovovaly dvěma ze čtyř podmínek právě odvozených. Tím 
obdržíme systém, jejž dle vzorců (14) možná transformovali, vzniklý 
systém opět transformovali a t. d. Vzniklé systémy vesměs mají integrály 
souvisící s řešením prvního systému dle relací 
_ jst — z,x ^ _—ys'ip + Zs(p 
Vs-i - ^ 
Souhrn článku jest tudíž ten, že daný systém (6) lze řešili quadra- 
turou, je-li pro některý s-tý systém transformovaný bud 
1. Aj = 4 = ^5 = 4 = 0 nebo 
2. platí-li mimo požadavek 
h , % 
ks , Is 
~ o jedna ze čt^d' podmínek 
h __ ht — A. I- 
ks ’ ks (p ’ 1p' 
XI. 
