4 
nebo žlutavé; v mikroskopu jeví se býti složeny z vlákének anebo blanek, 
mezi sebou anastomujících, se zhášením rovnoběžným a nízkými barvami ^ 
dvojlomu. Kyseliny rozkládají je dosti snadno za varu, zvláště kyselina 
sírová. Před dmuchavkou dosti snadno se taví v poloprůhlednou bublínatou 
kuličku. Tvrdost okolo 2. Hustota 2*15 — 2-35. 
Chemické složení skupiny ve značné míře se komplikuje příměsmi 
isomorfními. Tak kysličník hořečnatý se zastupuje železnatým, manga- 
natým, vápenatým i nikelnatým, snad i alkaliemi a kysličníkem mčd- 
natým. Zvláště zajímavý jsou členy, jež obsahují nikl. Na druhé straně 
též AlgOg může býti nahrazen nevelikými podíly FegOg a Mn.gOg. 
Cleny skupiny palygorskitové snadno se rozeznávají od ostatních 
skupin plstnatých asbestů, obsahujíce kysličník hlinitý a značné množství, I 
vody (okolo 20%).i) 
Geneticky palygorskity nacházíme výhradně v pásmu větrání, za po-. 
měrů velmi rozmanitých. Vyskytují se velmi často v oblastech rozrušení ! 
kyselých nebo středních vyvřelin v trhlinách a dutinách spolu s uhličitany | 
a křemenem. V horninách basických a hadcích jsou nám známy pouze 
jednotlivé případy, velmi řídké. Též se vyskytují na rudních žilách a . 
zvláště na rudních ložiskách rázu metasomatického ve vápencích a dolo- 
mitech. 
Hlavní však rozšíření minerálů těch jest přičíst! horninám sedimen- 
tárním, v nichž palygorskity činí vrstvičky anebo vyplňují druhotné 
trhliny. Zvláště časté jsou ve hlinitých vápencích, dolomitisovaných : 
slínech a v sádrovcích, ale ve všech těch případech mají ráz druhotný, je- , 
více se zplodinami přeměny oněch hornin prosakujícími vodami. , : 
Speciálně parasepiolith jest produktem překrystalování koloidální. j 
mořské pěny anebo bývá uložen jako ostatní členy skupiny vrstvičkami- 
v horninách uhličitanových. . _ 
Ve všech případech palygorskity vznikají z chladných roztoků vod-: 
ných, obyčejně za přítomnosti kyseliny uhličité. ' ' 
Zajímavo jest, že všecky členy skupiny palygorskitové jsou značně 
stálé v podmínkách povrchu zemského a tedy se hromadí ve velikých množ- ■ 
stvích nerozrušujíce se. 
Xylotily. 
Skupina xylotilů čili železitých palygorskitů má chemickou konstituci . 
obdobnou hlinitým členům, ale složení i charakteristika její daleko ještě ■ ; 
není dostatečně objasněna. j 
Konstituci xylotilů možno vyložit! addicí dvou křemičitanů, z nichž ■ , 
jeden má vzorec H^MggSigOio ■ 2 HgO, druhý složením odpovídá nontronitu • 
SigO^o . 2 H,0. Nejdůležitější a nejrozšířenější jsou členy ana-- i 
logické pilolithu a i p. f 
1) Óbtížnéjší jest rozeznati zeniiattit od parasepiolitlui, pročež celá řada výskytů; 
tohoto v literatuře jest popsána jménem chrysotilu. 
XV. 
