2 
základní R (1011) = (100) byl jako typický tvar zjištěn toliko jediný 
rhomboedr třetího postavení, a to 
* X (10 . 5 . I5 . 2) = (9 I G) V-, 3 
Při pokuse leptati měřené krystalky zředěnou teplou kyselinou solnou 
neobdržel jsem trojbokých korrosí, podle nichž by bylo možno srovnati ' 
orientaci třetiřadého klence s daty základních studií o dolomitu, T s c h e r- 
makových a Beckeovýc h,^) nýbrž souvislé rýhy leptové; proto 
nutno zařádění nového klence mezi tvary direktní nebo inversní prozatím i 
nechati pochybnými. Že kreslím na obr. 1. a značím číselnými symboly 
rhomboedr x jako direktní, pravý, činím prostě podle jeho orientace k nej- I 
větší ploše základního klence, vzaté za lOll, na třech ze čtyř krystalů ] 
měřených. (I 
Tvar X (10 . 5 . 15 . 2) jest pro dolomit nový. <) j 
Mimo něj vyskytuje se na krystalech ze Sulzbachu konstantně ještě ’ 
rhomboedr třetího postavení z pásma pasné hrany klence základního, a to 1 
v postavení opačném vůči x; někdy jsou tu i dva klence onoho pásma. | 
Tyto plochy však jsou vždy nedokonale vyvinuty, ro\moběžně k pasné í 
hraně, již otupují, rýhovány, a kromě toho sblížení s deuteroprismatem 
(1120) jest tak značné, že vypočtené rozdíly jednotlivých vicinálních 
klenců daleko nedosahují kolísání pozorovaných úhlů i na témže 'krystalu. 
Označuji tedy na obr. 1. tento klenec vicinální ke hranolu a (1120) jako a'. 
Za základ úhlů vypočtených vzata Wollastonova hodnota 
veidikály 
c = 0-83224. 
®) T s c h e r m a k, Ueber die Isomorphie der rhoinboědrischen Carboiiate und 
des Natriumsalpeters, T. M. M. IV. (1881), 99 — 122; B c c k e, Ein Beitrag zur 
Kenntnis der Krystallťormen der Dolomit, ibid. X. (1888), 93 — 152; Ueber Dolomit 
imd Magnesit und die Ursache der Tetartoědrie des ersteren, ibid. XI. (1890), 224 — 260, 
Srovn. B a 11 m h a u e r, Resultate der Aetzmetliode, Leipzig 1894, 
XVI. 
I 
