4 
spojce trigonální base s vyšším klencem; jsou však silně dvoj lomné a 
dvojosé. Kvalitativní zkouškoii a proměřením několika krystalů se ukázalo, 
že novotvořená sůl jest erythrosiderit, který dosud byl znám jako produkt 
fumarol vesuvských a umělý. 
Poprvé zpozoroval přirozený erythrosiderit A. S c a c c h i po velkém 
výbuchu vesuvském r. 1872®) a stanovil jeho kosočtverečný tvar krystalový 
a chemické složení 2 KCl . FeCl^ . H,0. Již značně dříve popsal P. K r e- 
m e r s rovněž na Vesuvu obdobně složenou sůl draselnatoammonatou 
KCl . NH 4 CI . FeClg . HjO, kterou pak G. A. K e n n g o 1 1 po něm po- 
jmenoval; oba však ji pokládali za oktaedrickou. P. v. G r o t h pro- 
hlásil oba nerosty za isomorfní, později pak vyslovil domněnku, že umělá 
sůl ammonatá, krátce před tím prozkoumaná A. J o h n s e n e m a sou- 
tvará s erythrosideritem, jest ammonatou komponentou kremersitu a tento 
náleží tedy rovněž soustavě kosočtverečné. Brzo po té potvrdil názor ten 
A. Lacroix výzkumem kremersitu z Etny, zjistiv již dříve na ery- 
throsideritu vesuvském z r. 1906 vlastnosti optické a shody s Johnsenovou 
solí ammonatou.®) 
Krystalová řada erythrosideritu jest chudá a nerozmnožuje se ani 
touto zprávou; na vesuvských přirozených krystalech pozoroval S c a c c h i 
pouze tvary a ( 100 ) ni ( 110 ) e ( 101 ) d ( 102 ) a ráz rektangulárně tabulko vitý 
podle ( 100 ), protáhlý poněkud podél osy vertikální;^) na krystalech, jež 
Lacroix obdržel překrystalováním erythrosideritu, zjistil ještě o ( 011 ) 
a b ( 010 ); opětným překrystalováním z vody okyselené HCl vznikají 
pseudoktaedrické spojky ( 110 ) ( 011 ). 
Moje krystaly (obr. 2.) jsou zpravidla kombinací všech těchto tvarů 
mimo ( 010 ), které jsem pozoroval pouze na jediném krystalu jako velmi úzké 
otupení postranní hrany prismatu m\ leckdy chybí makrodom.a e ( 101 ) 
nebo jest jen velmi nepatrně vyvinuto, a ( 100 ) a d ( 102 ) jsou přítomny 
skoro na všech krystalech, ale nedostihují rozměrů vždy převládajících 
tvarů m ( 110 ) a o ( 011 ), které při vzájemné rovnováze podmiňují pseudo- 
I 
'*) Contribuzioni niincralogiche per servire alla storia cleirincendio vesiiviano 
del mese di apríle 1872, Atti della R. Accademia Napoli VI. (1874). 
®) K r e m e r s, Poggend. Ann. 1851 {84), 79; G r o t h, Tabell. Uebersiclit der 
Mineralien, 4. Auflage 1898, 52 a Chemische Kristallographie I. 427, 429; J o h n s e 11 , 
Die anomalen Mischkrystalle, Neues Jahrb. fúr Min. 1903. II. 93 — 138, spec. 97 — 100. 
Lacroix, Les minéraux des fumerolles de 1’éruption dn Vesuve en avril 1906, 
Bull. de la Soc. íran 9 . de Min. 1907 {30) 219 — 266, spec. 252 — 4; týž, Comptes 
rendns 1908 {147), 161; F. Z a m b o n i n i, Mineralogia Vesuviana, Napoli 1910, 
60—62. 
h 1 . c. str. 42 — 3 a tab. 111. íig. 45. — Laskavostí pana proí. E n g. Scac- 
c li i b o v Neapoli, jemuž tuto srdečně děkuji, jsem obdržel ukázku původního 
erythrosideritu jeho otcem popsaného; na jednom z krystalků, tabulkovitém podle 
(100), pozoroval jsem v nrikroskopu mimo tvary vertikální a makrodomatické též 
o (011) s úhlem 55® jeho průmětu na a s vertikálou — vypočt. 53® 57' — tak že tvar 
ten nyní jest zjištěn i pro přirozený nerost vesuvský. 
XVI, 
