4 
Jak již řečeno pohybuje se měna světelná v mezích 8“ 4 až 9“0, 
obnáší tedy amplituda ve visuelní části spektra 0,6 hvězdné velikosti. 
Pro hvězdy S-Cephei-typu jest známa ta vlastnost, že jest amplituda ve 
visuelní části spektra mnohem menší než amplituda ve spektru fialovém 
(fotografickém). Vezmeme-li za základ střední hodnotu poměru amplitud 
v obou spektrech A. Wilkensem (A. N. 172, 305) odvozenou číslem 1,6, 
obdržíme pro fotografickou amplitudu hodnotu 1,0 hvězdné velikosti 
v naprosté shodě s údaji observatoře Harvard-ské. 
Vrátíme-li se nyní ještě k následující tabulce 1, zbývá vyložili význam 
sloupce označeného rozdílem m — m^y Rozdíly tyto udávají odchylku 
pozorovaných hodnot od hodnot křivkami odvozených. Ježto pro skupinu 
I. a II. vzata za základ střední křivka I., pro druhé pak dvě skupiny 
střední křivka II., možno tyto rozdíly považovat! za chyby pozorovací, 
jichž hodnoty jsou velmi zajímavý. Vidíme totiž, že mnou užitá methoda 
čistě grafického řešení takovýchto řad vyrovnává ideálně v jednotlivých 
skupinách pozorovaná data, a že odchylky jsou ve většině případů velice 
nepatrné přes to, že poměry byly nejvýš nepříznivé. Nepřesahuj eť střední 
chyba pozorování pro: 
velký refraktor: = + 0d>8 hvězdné velikosti a pro 
menší refraktor: % — ih 0,04 ,, ,, 
Tyto hodnoty jsou velice zajímavé tím, že přímo ukazují vliv rušivé 
činnosti měnou zorného pole na koncentraci pozornosti, na jehož význam 
jsem již častěji poukazoval. Mnohem menší zorné pole refraktoru R má 
za následek delší trvání mezi zastavením srovnávacích hvězd, a spojené 
s tím vedlejší psychologické pochody způsobují nejistotu úsudku. Tím vy- 
ložit! dlužno, proč jest střední chyba jednoho měření proti všemu očekávání 
při stroji R jednou tak veliká jako při N. 
Jest záhodno k tabulce číslo 2 podotknout! vztah mezi hodnotami 
z/ t Max. a výrazem V — T,, tabulky číslo 1. Zde rozeznávat! sluší: 
1. F-— To <C 0, pak jest: V — Mg 0,245 + [V — r,J t. j. positivní 
argument At příslušné střední křivky světlosti. 
2. V — rg>0, pak jest: Mg — F 0,225 — (F — r„) t. j. negativní 
argument příslušné střední křivky světlosti. 
XXII. 
