letí l-l-.až 15.; jest však ještě poznamenati, že tenkráte jáma již byla zasy- 
pána, poněvadž stařiny sahájí ještě mnohem hlouběji. 
Při obnově starého dolu našly se až dosud zbytky žebříku z dubového 
dřeva a zpola zuhelnčné kusy dřeva, jež pocházejí od práce ohněm. Na 
některých místech našlo se vydřevení šachty na celý srub, a i to je z pevného 
skoro zčernalého dřeva dubového, ačkoliv nyní daleko široko vůkol ne- 
najdeme doubrav, nýbrž jen lesy jehličnaté. 
Podle nálezů učiněných při obnově byla těžba zahájena několikráte 
v různých dobách: nejprve uibaly se'výchozy křemenných žil od povrchu, 
pokud žíly byly rozvětralé, po té době pak následovala práce ohněm, jež 
snad sahala až do lOO m hloubky. 
Na stráni jest pozorovati i haldy po štolách a obvaly; byly to štoly 
spojovací, jež mimo odvádění vod byly zároveň při práci ohněm chodbami 
vzduch přivádějícími, kdežto šachtami táhl vzhůru ven. Práci ohněm mů- 
žeme sledovati podél obnovené úpadni staré šachty, nynější kutací, až do 
hloubky 73 metiů, kdež pak se narazilo na sesutou štolu spojovací. Další 
hloubení dálo se pak v celině podél žíly křemenné až clo 83-6 m, ve kteréž 
hloubce se nachází nynější dno jámy. Staří vybrali ohněm žílu křemennou, 
kde byla mocnější než 25 — '30 cm, ostatní části žíly nechali netknuty. 
Vyrubaná místa jsou, asi jako jícny vzniklé erosí, chlazena a nelze na nich 
pozorovati dalšího zpracování nějakým nářadím. Z netknutých partií žíly 
byly brány průby, podle možnosti každý metr, a zkoušeny na zlato i stříbro. 
V hloubce 73 m v uvedené štole spojovací pozorováno několik stop po 
středných děrách jež ukazují, že tu i v době pozdější než XV. století dolování 
bylo obnoveno, ale netrvalo dlouho, neboť práce na tomto místě byly 
zcela nepatrné. 
V nynějším I. obzoru kutací jámy na 81 m byla sledována žíla po 
směru na západ i východ a při této příležitosti na východním nárazišti byly 
nalezeny práce trhací asi 23 m od jámy, které byly již rozsáhlejší, a před- 
stavují pravé dobývání výstupné i sestupné. Na západním nárazišti ve 
stejné úrovni byl}^ zastiženy stopy práce ohněm ve 22 m od jámy. 
Úprava resp. prepírání křemenů dálo se pravděpodobné u nej bližší 
nádrže vodní; že však u samého dolu není větíšho potoka, poskytly asi nutné 
vody k propirání malé uměle založené rybníky severně od lesa Hořice, 
kde dosud viděti zbytky hrází; mimo tyto nepozorují se nižádné známky 
dávných ryžovišť. Není též vyloučeno, že zlatonosné křemenj^ byly zpra- 
covány u potoka jihovýchodně od Libčic u Celina, kde ještě možno nalézti 
veliké třecí kameny, o kterých i Barvíř 1. c. se zmiňuje. 
V lese Hcřici pozorujeme dvě řady obvalů v žule a metamorfované 
břidlici, jež odpovídají žilám křemene zlatonosného; jedna z nich jde 
směrem S-J, druhá V-Z. 
Na žíle směřující od V na Z (h 19, 10*') a ukloněné 83 — 87*’ k SSV za- 
ložena kutací jáma šikmá, hluboká 83-6 m. 
XXIII. 
] 
