10 
Některé důsledky obecné. 
igki = 2J {uk sin v t — hkcosvť) = 0 
vzhledem ku U au = i) h,, = 0 tedy E v, = + hzt + hzt = 0 
2; Cf^kt = Rq sin [v i + í-Jq) E ak — cos {v t + co^) E hk, 
tedy E Cqu — + go2í + ^03< = d. 
Z rovnice Ckt = e^kt + e'k, jde E Cm = E e^kt + E e'kt. 
Dle původního předpokladu jest E Ckt = 0 tedy bude též E e'ki = 0. 
Dle rovnice (4) jest též E i'ut = 0. 
Avšak E ikt není obecně rovno nulle, neboť 
E ikt = sin v t E Uk — cos v t E ^k 
a ježto obecně E ak~~^ ^ E (ik. b tedy též obecně E ikt 0- 
Efekt. 
Efekt v větvi pracovní spotřebovaný 
Wk 
1 f , 
~-\ekt. t, 
ikt d t, 
lE* = — j E'k sin [v t — [cfjk — oja)] Jk sin {v t — rp*) d t. 
o 
Provedeme-li integrace, obdržíme pro delší redukci 
Wk = — cos Wk = . cos Wk = e'k ik cos Wk . . . (28) 
kdež e'k a ik jsou efektivní napjetí a intensita a 
cos Wk = 
rk 
VTFT^ 
rh 
Rk • 
Tedy celý efekt všech tří větví 
W — lEj^ + řb .2 + 11'3 — E Wk — E e k ik cos Wk. 
K tomuto měření efektu jest třeba tří wattmetrů. 
Avšak jest možno změřiti celkový efekt všech větví jen pomocí dvou 
wattmetrů. Toto měření zakládá se na následující větě: 
Efekt všech pracovních větví rovná se součtu dvou efektů měřených 
urezi dvěma přívodnými dráty a drátem třetím [algebraicky je to vlastně 
rozdíl]. Důkaz: 
Okamžitá práce v celém obvodu pracovním jest 
Lt — e ^t • i\! c 2 t ■ ^' 2 / T ^ 3 / . i^i 
XXIV. 
